OBH 9343/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert volt üzlettársa ellen tett feljelentései ügyében a rendőrség és az ügyészség nem tettek meg mindent a körülmények tisztázása érdekében és az eljárások során hátrányos megkülönböztetést tapasztalt a hatóságok részéről. A bejelentés alapján  az 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(2) Az eljárásban részt vevő személyek az e törvényben meghatározott esetekben és módon kötelesek és jogosultak a bizonyításban közreműködni.
(3) A büntetőeljárásban szabadon felhasználható minden olyan bizonyítási eszköz és bizonyíték, amely a tényállás megállapítására alkalmas lehet; a hatóságok ezeket egyenként és összességükben szabadon értékelik, és ezen alapuló meggyőződésük szerint bírálják el.
17. § Az ügyész feladata a nyomozás törvényessége feletti felügyelet, a vádemelés és a vád képviselete, továbbá a jogszabály által meghatározott esetekben a nyomozás.
122. § (1) Bűncselekmény miatt bárki tehet feljelentést; a feljelentés kötelező azokban az esetekben, amelyekben a feljelentés elmulasztása bűncselekmény.
(2) Minden hatóság és hivatalos személy köteles a hivatali hatáskörében tudomására jutott bűncselekményt – ha az elkövető ismert, annak megjelölésével – feljelenteni. A feljelentéshez csatolni kell a bizonyítási eszközöket, vagy ha ez nem lehetséges, a megőrzésükről kell gondoskodni.
(3) Ha külön jogszabály a feljelentést valamely hatóság belátására bízza, ezt a hatóságot a (2) bekezdésben meghatározott feljelentési kötelezettség nem terheli. Az ilyen bűncselekményre vonatkozó adatokat ezzel a hatósággal kell közölni.
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
(4) A panaszt a határozat közlésétől, illetőleg az intézkedésnek vagy az intézkedés elmulasztásának a panaszra jogosult tudomására jutásától számított nyolc napon belül lehet a hatóságnál megtenni.
(5) Ha a hatóság a panasznak nem ad helyt, az iratokat huszonnégy órán belül a panasz elbírálására jogosult ügyésznek, illetőleg a felettes ügyésznek köteles nyilatkozatával együtt megküldeni. Az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a panaszt nyolc napon belül elbírálja.
(6) A panaszt akkor is el lehet utasítani, ha elkésett, vagy nem jogosulttól származik.
(7) A panasz elbírálásáról a panasztevőt – határozat hatályon kívül helyezése, illetőleg megváltoztatása esetén pedig azokat is, akikkel a határozatot közölték – értesíteni kell.
1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről
235. § Aki mást nyomozó hatóság, ügyész, bíróság vagy szabálysértési hatóság előtt szabálysértés, illetőleg nyomozó hatóság, ügyész, bíróság vagy a fegyelmi jogkör gyakorlója előtt fegyelmi vétség elkövetésével hamisan vádol, vétséget követ el, és egy évig terjedő szabadságvesztéssel, közérdekű munkával vagy pénzbüntetéssel büntetendő.
236. § (1) Ha a hamis vád folytán eljárás (alapügy) indult, ennek befejezéséig hamis vád miatt büntetőeljárás csak az alapügyben eljáró hatóság feljelentése alapján indítható. Az ilyen feljelentés esetét kivéve a hamis vád elévülése az alapügy befejezésének napján kezdődik.
238. § (1) A tanú, aki bíróság vagy más hatóság előtt az ügy lényeges körülményére valótlan vallomást tesz, vagy a valót elhallgatja, hamis tanúzást követ el.
240. § Hamis tanúzás miatt mindaddig, amíg az az ügy, amelyben a hamis tanúzást elkövették (alapügy) nem fejeződik be, büntetőeljárás csak az alapügyben eljáró hatóság feljelentése alapján indítható. Az ilyen feljelentés esetét kivéve a hamis tanúzás elévülése az alapügy befejezésének napján kezdődik.

Megállapított tényállás:
	A panaszos több esetben tett feljelentést volt üzlettársa, K. T. ellen, aki szintén kezdeményezett büntetőeljárásokat a panaszos ellen. A panaszos sérelmezte, hogy az általa indított ügyekben a hatóságok - rendőrség, ügyészség - eljárása elhúzódott és eredménytelenül végződött. Sérelmeit beadványában hat csoportban foglalta össze, ezekből öt esetben a rendőrség és az ügyészség részéről vele szemben tanúsított hátrányos megkülönböztetést, diszkriminációt kifogásolta, egy esetben azt állította, hogy a rendőrség, a tudomására jutott súlyos bűncselekmény miatt nem indított eljárást. Sérelmezett ügyei 1993-ban kezdődtek. A beadványához mellékelt iratok szerint feljelentései, panaszai, kifogásai alapján különböző ügyészi szervek kilenc, a rendőri szervek két ügydöntő határozatot hoztak. 
	A panaszos ellen, valamint üzleti vállalkozásában részt vevő testvére, annak felesége és további két személy ellen K. T. feljelentése alapján 1993-ban a BRFK Vizsgálati Főosztálya 136-IV-765/1993. számon nyomozást rendelt el hűtlen kezelés, közokirat hamisítás és más bűncselekmények gyanúja miatt. Az ügy előzményeihez tartozott, hogy az 1990-ben alakított Tandex Interservice Kft. taggyűlése, K. T. kezdeményezésére 1993-ban leváltotta ügyvezetői tisztségéből a panaszos testvérét, aki a döntés ellen keresettel fordult a Magyar Kereskedelmi Kamara mellett működő választottbírósághoz. A választottbíróság döntéséig - amely egyébként a keresetet elutasította - a panaszos testvére megbízás nélkül kezelte a vállalat vagyonát. A feljelentés szerint ebben az időszakban a vállalat vagyonát eladták a panaszos és testvére által létrehozott vagy érdekkörükbe tartozó cégeknek. A panaszos ellen azért indult eljárás - szintén K. T. feljelentésére - mert gyanú merült fel arra, hogy hamis üzletrész átruházási szerződést nyújtott be a cégbírósághoz K. T. törzstőkéjének kivásárlásával kapcsolatban. A Fővárosi Főügyészség G. 11.746/1994. sz. határozatával, 1996. április 22-én a hűtlen kezelés miatt indult nyomozást bűncselekmény hiányában, a közokirat-hamisítás tekintetében az elkövető ismeretlensége miatt megszüntette, egyes bűncselekmények vonatkozásában a vádemelést mellőzte. A többi bűncselekmény miatt a X. és XVII. ker. Ügyészség B. X. 861/1996. számon vádiratot adott ki.
	 A panaszos 1996. január 15-én a X. ker. Rendőrkapitányságon feljelentette üzlettársát, K. T.-t magánlaksértés és lopás gyanúja miatt, mert a feljelentett 1995. december 30-án behatolt a vállalat irodáiba, eltulajdonította a helyiségek kulcsait, több irodabútort - 2 db. íróasztalt, 2 db. széket és 1 db. kiegészítő asztalt - az általa kizárólagosan használt irodában elzárt. K. T. ugyancsak feljelentést tett a panaszos ellen ugyanezen irodabútorok eltulajdonítása miatt. A bútorokat a X. ker. Rendőrkapitányság házkutatás keretében lefoglalta, a panaszost gyanúsítottként kihallgatta. A panaszos a nyomozóhatóság intézkedései ellen panaszt jelentett be, ezért a BRFK vezetőjének bűnügyi helyettese utasítására a nyomozást a XVII. ker. Rendőrkapitányság vette át. A nyomozásokat K. T. ellen 1996. augusztus 8-án, a panaszos ellen augusztus 9-én bűncselekmény hiányában megszüntették. A megszüntető határozat ellen emelt panaszoknak az ügyészség helyt adott és pótnyomozást rendelt el valamennyi feljelentett személy ellen folyó eljárásban (Budapesti X. és XVII. ker. ügyészség B. XVII.109/19964-I.). A nyomozást 1997. április 7-én bűncselekmény hiányában ismételten megszüntették. A megszüntetés ellen emelt újabb panaszokat az ügyészség elutasította. 
	A panaszos 1996. február 18-án büntetőügyben elkövetett hamis tanúzás bűntette miatt feljelentést tett K. T. ellen. A Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatal Nyom. 235/1996. sz. határozatával a nyomozást a Be. 127. § (1) bekezdés b) pont első fordulata alapján megtagadta, mert az alapügy - a panaszos ellen a BRFK Vizsgálati Főosztályán 5468/94. számon folytatott nyomozás - folyamatban volt. A panaszos sérelmezte, hogy az eljáró hatóság nem tette meg a Btk. 240. § szerint megkívánt feljelentést, tekintve, hogy hamis tanúzás miatt mindaddig, amíg az az ügy, amelyben a hamis tanúzást elkövették (alapügy) nem fejeződik be, büntetőeljárás csak az alapügyben eljáró hatóság feljelentése alapján indítható.
	A panaszos - az ellene lopás gyanúja miatt folytatott eljárás megszüntetése után - 1996. október 24-én feljelentést tett K. T. ellen hamis vád bűncselekménye miatt. A Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatal Nyom. 1174/1996. sz. határozatával a nyomozást a Be. 127. § (1) bekezdés b) pont első fordulata alapján megtagadta, az alapügyben időközben elrendelt pótnyomozásra tekintettel. A panaszos sérelmezte, hogy az ügy végleges lezárása után sem indították meg feljelentése alapján a büntetőeljárást.
	D. I., a panaszos testvére 1997. április 15-én feljelentést tett a Tandex-Interservice Kft. felelős vezetője ellen, aki a társaság fedezetéül szolgáló ingatlant értékesítette egy olyan Kft. részére, amely nevében K. T. jár el. Az ügyet a BRFK Vizsgálati Főosztály a 136-IV-1643/1995.bü. sz. nyomozás keretében vizsgálja.
	D. I. 1998. február 16-án ismételten feljelentést tett az előző ügyekben szereplő Tandex Kft. vezetője ellen, mert a Kft. az 1995 évi átadása óta nem tett eleget bejelentési kötelezettségének az APEH részére.   

	A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos által benyújtott iratok és a BRFK Vizsgálati Főosztály Gazdaságvédelmi Osztály vezetőjétől kapott információk alapján megállapítható, hogy a panaszos és testvére által tett feljelentések szorosan összefüggnek azzal az üzleti vitával, amelyet volt üzlettársukkal K. T.-vel évek óta folytatnak. A feljelentésekben ismétlődnek azok a tényállások, amelyeket különböző hatóságok korábban kivizsgáltak vagy amelyeknek a vizsgálata még folyamatban van.
	A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy K. T. rendőri segítséggel behatolt a cég irodáiba, "azt a látszatot keltve, mintha ellopták volna az ő tulajdonát képező tárgyakat". Ezzel szemben megállapítható, hogy K. T. ebben az időben a cég egyik tulajdonosa volt - bár a panaszos ezt vitatta - és azt állította, hogy az általa, egy külön irodába elzárt bútorok a közös cég tulajdonát képezték. A kölcsönös feljelentések alapján folytatott nyomozások másfél évig tartottak, megszüntetésükre az ügyészség által elrendelt pótnyomozást követően,  bűncselekmény hiányában került sor. Az eljárás során a rendőrség nem sértett jogszabályt sem a végrehajtott házkutatás, sem a panaszos gyanúsítotti kihallgatása során. 
	A panaszos által feltételezett diszkrimináció a hatóságok részéről nem állapítható meg, erre utaló konkrét adatokat a beadvány sem tartalmaz. Az egyes eljárások eredménytelensége vagy elhúzódása sem alapozza meg ezt a véleményt, annál is inkább, mivel a panaszos eljárási szempontból indokolt kifogásait, panaszait a hatóságok figyelembe vették. Elfogultsági kifogásának helyt adva, a BRFK vezetése az alapügyben folyó nyomozás végrehajtásával a X. kerületi Rendőrkapitányság helyett a XVII. kerületi Rendőrkapitányságot bízta meg. Az ügyészség - amikor megállapította, hogy a rendőrségi nyomozás egyes feljelentésekkel kapcsolatos tényállásokat nem derített fel kellő alapossággal - helyt adott az alapügy megszüntetése ellen bejelentett panasznak és pótnyomozást rendelt el. A Be. 5. § (3) bekezdés a bizonyítás és a bizonyítékok értékelése szabadságának elvét határozza meg. A hatóságok a bizonyítási eszközök és bizonyítékok felhasználásáról szabadon döntenek. Ebben őket csak az köti, hogy a felderítésre váró tényállás szempontjából mi a jelentős adat, vagy tény. A bizonyítékok értékelésének szabadsága folytán a hatóságok a bizonyítási eszközöket és bizonyítékokat egyenként és összességükben szabadon értékelik és meggyőződésük szerint bírálják el. Az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóságok a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően jártak-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Önmagában tehát az a tény, hogy a nyomozó hatóság egy eljárást eredménytelenül megszüntet, nem alapozza meg vizsgálati jogosultságomat, ehhez az szükséges, hogy a bizonyítékok feltűnően egyoldalú értékelése, bizonyítási indítványok figyelmen kívül hagyása, vagy más eljárási jogosultságok megsértése következtében a beadványt tevő alkotmányos jogát sérelem érje, vagy ennek közvetlen veszélye álljon fenn. A szóban forgó esetben erre utaló adatok nem merültek fel.
	A hamis vád, illetve hamis tanúzás gyanúja miatt tett feljelentések ügyében a nyomozások megtagadása nem volt törvénysértő.  A Btk. 236. § (1) bekezdésének és a 240. §-ának szövegezéséből kitűnően az alapügyben eljáró hatóság belátásától függ, hogy az előtte folyó ügyben észlelt hamis vád vagy hamis tanúzás miatt feljelentést tesz-e vagy sem, feljelentési kötelezettsége tehát nincs. A Be. 122. § (3) bekezdése szerint, ha külön jogszabály a feljelentést valamely hatóság belátására bízza, ezt a hatóságot a feljelentési kötelezettség nem terheli. 
	A BRFK Vizsgálati Főosztály Gazdaságvédelmi Osztályán jelenleg négy nyomozás van folyamatban a panaszos és testvére feljelentései alapján. 	
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz akkor lehet fordulni, ha a beadványt tevőt - megítélése szerint - valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Egy ügyben tehát - természetesen ide nem értve azt az esetet, amikor a hatóság az eljárás folytatását elmulasztja - akkor járhatok el, ha a kifogásolt hatóság eljárása befejeződött, és a beadványt tevő kimerítette a rendelkezésére álló jogorvoslati lehetőségeket. 
	A folyamatban lévő ügyek vizsgálatára csak az eljárások jogerős befejezése után kerülhet sor, amennyiben azokkal kapcsolatban valamely alkotmányos jog sérelmének gyanúja felmerül. A befejezett - a panaszos kezdeményezésére indult, illetve ellene indított - büntető eljárásokban a panaszos jogainak a sérelme, illetve alkotmányos visszásság nem állapítható meg, ezért a vizsgálatot megszüntetem. 

Budapest, 1998. május

Dr. Polt Péter