OBH 9050/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kiss Anikó
Tárgy: Egészségügyi ellátás Büntetésvégrehajtási Intézetben

Az eljárás megindítása:

Panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyetteséhez írt panaszában sérelmezte, hogy egészségügyi ellátása és kezelése a Büntetésvégrehajtási Intézeten belül nem biztosított.

A megállapított tényállás:

Panaszos 10 éves börtönbüntetését tölti a Szegedi Büntetésvégrehajtási Intézetben. 1991-ben autóbalesetet szenvedett, aminek következtében súlyos koponyasérülést kapott. 1994-től minden hónapban katéterezésre vitték a Bv. Központi Kórházba, ahol 1996-ban agytrombózist kapott, ami miatt sürgősséggel a SOTE Neurológiai Klinikára szállították. Ezt követően az Országos Idegsebészeti Intézetbe szállították CT vizsgálatra. Külkórházi ellátása után panaszost a Bv. Központi Kórház Belgyógyászati Osztályán majd az IMEI-ben kezelték. A kezelések folytán panaszos képes lett egyedül járni, és önmagát viszonylag kielégítően ellátni, beszédzavara is csökkent. Panaszos teljesebb rehabilitációja érdekében az Országos Rehabilitációs Intézettől is kértek szakvéleményt, rehabilitációs kezelésre azonban nem jegyezték elő, így további ellátását  a Nagyfai Krónikus Utókezelő Részlegben biztosítják, ahol gyógyszeres terápiában és szelektív ingeráram kezelésben részesül.  Panaszos saját bevallása szerint egészségügyi állapota miatt büntetésfélbeszakítást nem kért, kezelésével kapcsolatban a büntetésvégrehajtáson belül panaszt nem terjesztett elő.

Érintett alkotmányos jogok és alkalmazott jogszabályok:

1. A 1949. évi XX. tv., a  Magyar Köztársaság Alkotmánya:

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

2. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv:

16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
(2) Az országgyűlési biztos az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében az (1) bekezdésben megjelölt feltételek fennállása esetén hivatalból is eljárhat.
(3) Az országgyűlési biztoshoz benyújtott minden beadvány illetékmentes.

3. A büntetések és az intézkedések végrehajtásáról szóló 1979. évi 11. tvr.:

36. § (1) Az elítélt jogosult
a) a higiéniai feltételeknek megfelelő egészséges elhelyezésre, az egészségi állapotának és a szabadságvesztés végrehajtása alatti tevékenységének megfelelő élelmezésre, egészségügyi ellátásra;
b) a hozzátartozóival, valamint az általa megjelölt és a büntetés-végrehajtási intézet által engedélyezett személyekkel való levelezésre, a levelek gyakorisága és terjedelme nem korlátozott;
c) legalább havonként látogató fogadására; ha a büntetés-végrehajtási intézet biztonsága indokolja, az elítélt rácson keresztül beszélhet a látogatóval;
d) társadalmilag hasznos munka végzésére, a munka mennyiségének és minőségének megfelelő jövedelemre, munkavédelemre;
e) a nők és a fiatalkorúak a rájuk vonatkozó sajátos védelemre;
f) a már megállapított nyugellátások és baleseti nyugellátásának a meghatalmazott személy kezéhez vagy a büntetés-végrehajtási intézethez folyósítására, üzemi baleset esetén baleseti ellátásra és baleseti egészségügyi szolgáltatásra;
g) a büntetés-végrehajtási intézetben és a büntetés-végrehajtástól független szervhez közérdekű bejelentés, panasz, kérelem és jognyilatkozat előterjesztésére;
h) vallási vagy lelkiismereti meggyőződésének szabad megválasztására, annak kinyilvánítására és gyakorlására;
i) a személyi tulajdonához fűződő jogainak védelmére;
j) a szabadulása utáni munkába állása és letelepedése érdekében a munkáltató, valamint karitatív szervezetek megbízottjával és pártfogóval való érintkezésre;
k) naponként legalább egy órai szabad levegőn tartózkodásra;
l) pihenésre, szabadidőre, a rendszeresen végzett munka után fizetett szabadságra;
m) önképzésre, sajtótermékek megrendelésére, a büntetés-végrehajtási intézet művelődési és sportolási lehetőségeinek igénybevételére;
n) általános iskolai, indokolt esetben középfokú, valamint felsőfokú tanulmányok folytatására, a vizsgákra való felkészüléshez a jogszabályban meghatározott tanulmányi és vizsgaszabadságra;
o) ha külföldi állampolgár, államának diplomáciai, illetve konzuli képviseletéhez fordulni, annak képviselőjével érintkezni.

4. A szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól szóló 6/1996. (VII. 12. ) IM rendelet:

1. § (1) E rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásából a büntetés-végrehajtási szervezetre (a továbbiakban: bv. szervezet) háruló részletes feladatokat határozza meg.
(2) A bv. szervezet a szabadságvesztést és az előzetes letartóztatást - törvényben meghatározott szerv határozata, illetve rendelkezése alapján - büntetés-végrehajtási intézetekben, illetve a büntetés-végrehajtás egészségügyi intézeteiben (a továbbiakban: intézet) hajtja végre.

5. Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. tv:

6. § Minden betegnek joga van sürgős szükség esetén az életmentő, illetve a súlyos vagy maradandó egészségkárosodás megelőzését biztosító ellátáshoz, valamint fájdalmának csillapításához és szenvedéseinek csökkentéséhez.

7. § (1) Minden betegnek joga van - jogszabályban meghatározott keretek között - az egészségi állapota által indokolt, megfelelő, folyamatosan hozzáférhető és megkülönböztetés nélküli egészségügyi ellátáshoz.
(2) Megfelelő az ellátás, ha az az adott egészségügyi szolgáltatásra vonatkozó szakmai és etikai szabályok, illetve irányelvek megtartásával történik.
(3) Folyamatosan hozzáférhető az ellátás, amennyiben az egészségügyi ellátórendszer működése napi 24 órán keresztül biztosítja annak igénybevehetőségét.
(4) Megkülönböztetés nélküli az ellátás, ha az egészségügyi szolgáltatás nyújtása során nem történik hátrányos megkülönböztetés a betegek között társadalmi helyzetük, politikai nézeteik, származásuk, nemzetiségük, vallásuk, nemük, szexuális irányultságuk, koruk, családi állapotuk, testi vagy értelmi fogyatékosságuk, képzettségük és minden más egyéb, az egészségi állapotukkal össze nem függő ok alapján.

8. § (1) A betegnek joga van az állapota által szakmailag indokolt szintű egészségügyi szolgáltató és - ha jogszabály kivételt nem tesz - a választott orvos egyetértésével az ellátását végző orvos megválasztásához, amennyiben azt az egészségi állapota által indokolt ellátás szakmai tartalma, az ellátás sürgőssége vagy az ellátás igénybevételének alapjául szolgáló jogviszony nem zárja ki.

10. § (1) Az egészségügyi ellátás során a beteg emberi méltóságát tiszteletben kell tartani.
(2) A betegen - e törvény eltérő rendelkezésének hiányában - kizárólag az ellátásához szükséges beavatkozások végezhetők el.

29. § (1) A beteg jogosult az egészségügyi ellátással kapcsolatban az egészségügyi szolgáltatónál, illetve fenntartójánál panaszt tenni.
(2) Az egészségügyi szolgáltató, illetve a fenntartó köteles a panaszt kivizsgálni, és ennek eredményéről a beteget 10 munkanapon belül írásban tájékoztatni. A panaszjog gyakorlása nem érinti a betegnek azon jogát, hogy a külön jogszabályokban meghatározottak szerint - a panasz kivizsgálása érdekében - más szervekhez forduljon. Erre a körülményre a szolgáltató köteles a beteg figyelmét felhívni.
(3) A panasz kivizsgálásának részletes szabályait az egészségügyi szolgáltató belső szabályzatban rögzíti.
(4) A panaszokat nyilván kell tartani és a panasszal, illetve annak kivizsgálásával összefüggő iratokat 5 évig meg kell őrizni.

6. A fogvatartottak egészségügyi ellátásáról szóló 5/1998 (III.6.) IM rendelet:

1. § (1) E rendelet hatálya a büntetés-végrehajtási intézetben (a továbbiakban: bv. intézet) fogva tartott elítéltre, előzetesen letartóztatottra (a továbbiakban együtt: fogvatartott) terjed ki.
(2) A nem magyar állampolgárságú fogvatartottra - ha nemzetközi szerződés eltérően nem rendelkezik - a magyar állampolgárságú fogvatartottra vonatkozó jogszabályokat kell alkalmazni.
(3) A büntetések és intézkedések végrehajtása során a fogvatartott egészségi állapotának megfelelő gyógyító-megelőző ellátását elsősorban a fogvatartó bv. intézet, illetve a Büntetés-végrehajtás Központi Kórháza (a továbbiakban: Központi Kórház), annak a Nagyfai Országos Büntetés-végrehajtási Intézetben működő Krónikus Utókezelő Részlege (a továbbiakban: Utókezelő Részleg), valamint az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézet (a továbbiakban: IMEI) biztosítja, és a fogvatartott ezt az ellátást köteles igénybe venni.
(4) A fogvatartottak egészségügyi ellátását a büntetés-végrehajtási szervezeten belül - az IMEI kivételével - szakmailag a Központi Kórház felügyeli.
(5) Amennyiben a fogvatartott megfelelő egészségügyi ellátása a büntetés-végrehajtási szervezet keretein belül nem lehetséges, a bv. intézet orvosa (a továbbiakban: bv. orvos) vagy a büntetés-végrehajtási szervezet kezelésében lévő egészségügyi intézete (a továbbiakban: bv. egészségügyi intézet) gondoskodik arról, hogy a fogvatartott nem a büntetés-végrehajtási szervezet kezelésében lévő egészségügyi intézményben (a továbbiakban: egészségügyi intézmény) részesüljön a megfelelő ellátásban.

Megállapítások:

A gyógykezelés dokumentumai alapján megállapítható, hogy panaszos részesült az 1979. évi 11. tvr. 36.§-ában biztosított egészségügyi ellátásban, az ellátás során panaszost emberi méltóságában nem sértették, a rá vonatkozó egészségügyi dokumentációba való betekintését biztosították. A dokumentációból az is megállapítható, hogy panaszos a részére biztosított egészségügyi ellátás miatt az egészségügyi szolgáltatónál, illetve annak fenntartójánál panaszt nem terjesztett elő, egészségi állapotára tekintettel büntetésének félbeszakítását - állítása szerint félelemből - nem kérte.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 16. § -a szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, mulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Tekintettel tehát arra, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosának, a róla szóló törvény szerint akkor van vizsgálati jogosultsága, ha a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítették - jelen esetben ilyen a közszolgáltatónál benyújtott panasz - , panaszos ügyében az országgyűlési biztos hatáskör hiányában nem járhat el. A fenti eljárási feltétel fennállása esetén az országgyűlési biztos vizsgálati jogosultsága arra terjedne ki, hogy panaszos részesült-e egészségügyi ellátásban vagy sem, továbbá az egészségügyi törvényben biztosított betegjogok az egészségügyi ellátás időtartama alatt sérültek-e vagy sem. Annak eldöntése, hogy a panaszosnak nyújtott egészségügyi ellátás mennyiben felelt meg az adott kezelésre vonatkozó szakmai előírásoknak, olyan speciális szakmai-etikai kérdés, aminek vizsgálata az illetékes Orvosi Kamara és a bíróság hatáskörébe tartozik. Panaszosnak tehát abban a kérdésben, hogy az az egészségügyi ellátás, amiben részesült mennyire felelt meg ténylegesen egészségi állapotának, bírósághoz kell fordulnia.

Budapest, 1999. október 11.

Dr. Polt Péter