OBH 9031/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Nagy Réka

Vizsgálat megindulása
	Gyermekét egyedül nevelő, nyugdíjas pedagógus panaszos azért fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához, mert sérelmezi, hogy drogfüggő gyermeke gyógyulásához szükséges méregtelenítő kúra elengedhetetlen komponensét képező gyógyszerhez nem juthatott hozzá, mert azt 1997. október 8-án telefonon történő érdeklődése során  az Országos Gyógyszerészeti Intézet vezetője szóban elutasította. 
A vizsgálatot a jogállamiság szerves részének tekintendő jogbiztonság sérelmének ( Alk. 2. § (1) bek.), valamint a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészség ( Alk. 70/D § ) sérelmének gyanúja miatt indítottam.

Megállapított tényállás
	A panaszos által elmondottak, az OEP Gyógyszerügyi Főosztályának egyik munkatársa által adott tájékoztatás, az Országos Gyógyszerészeti Intézet vezetője által adott tájékoztatás, valamint a Dorottya u.-i patika vezetője által, a rendelkezésemre bocsátott információk alapján a következő tényállást állapítottam meg:
	Panaszos édesanya lánya 8 éves drogfüggés után Tel Avivban a család költségére 1997. április 23-án  méregtelenítő kúrán vett részt.  A kúra végleges sikerének további feltétele az volt, hogy a kúrát követő egy évben a beteg NEMEXIN nevű gyógyszert szedjen.  A NEMEXIN nevű naltrexon hatóanyagú tabletta Magyarországon 1997-ben nem volt törzskönyvezve, ezért behozatala úgynevezett "egyedi import" módján volt lehetséges.
Az édesanya ekkor az Országos Egészségbiztosítási Pénztár Gyógyszerügyi Főosztályához fordult annak érdekében, hogy a rendkívül drága gyógyszer behozatalához valamilyen mértékű anyagi támogatást nyújtsanak.
Erre az OEP Gyógyszerügyi, Gyógyászati Segédeszköz és Gyógyfürdő Főosztályának egyik osztályvezetője arról tájékoztatta a panaszost, hogy a gyógyszer beszerzése érdekében először az Országos Gyógyszerészeti Intézethez kell fordulnia egyedi import engedélyezése iránti kérelemmel.  Az osztályvezető részletes tájékoztatást nyújtott az édesanyának arról is, hogy a kérelem benyújtásához milyen egészségügyi, és egyéb dokumentáció szükséges, valamint arról is tájékoztatta a panaszost, hogy a támogatásról szakmai kollégiumi állásfoglalás alapján majd később hozzák meg döntésüket.
Mindeközben az OEP a panaszost 50 ezer Ft rendkívüli segélyben részesítette.
1997. szeptember 5-én a Központi Honvéd Kórház Mentálhigiénés Osztályának vezető főorvosa kitöltötte az egyedi import igényléséhez szükséges ún. " Gyógyszerigénylő Lapot".  A gyógyszerigénylő lap kitöltésével az orvos járóbeteg kezelésre vonatkozóan kérte a gyógyszer külföldről történő behozatalának engedélyezést.  Ebből az adatlapból kiderül, hogy panaszos lánya korábban már 8 hónapig kórházi egyedi import útján részesült ebben a típusú gyógyszerben.  A kérelem - mely 12 havi adag engedélyezésére vonatkozott - az Intézethez 1997. szeptember 15-én érkezett. A Gyógyszerészeti Intézet az engedélyt 1997. szeptember 15-én 180 tablettára - mely 12 hónapi kezelésre elegendő lett volna - megadta, bár az engedélyen kézírással szerepel, hogy csak 
" Kizárólag a KRI gyógyszertára vényező részlegében adható ki"  ( Ez azt jelenti, hogy kizárólag kórház-rendelőintézet vényező részleggel ellátott patikája adhatja ki a gyógyszert,  csak a kezelőorvos veheti át a gyógyszert és ezzel együtt a kórházi fekvő betegnek kizárólag ő adagolja. Ez a "kórházi egyedi import" engedély. )  A kézzel írott megjegyzés mellett dátum nem szerepel, így nem lehet azt megállapítani, hogy mikor írták azt rá az engedélyre.
Ezt az engedélyt  az Intézet a budapesti Dorottya u-i "Dorottya Patikának" megküldte  megrendelés céljából, valamint abból a célból, hogy azt az OEP-nek tb finanszírozás megállapítása végett küldje tovább.
A Dorottya u-i Patika vezetője által megküldött iratokból kiderült, hogy a gyógyszerész az engedélyt megkapta, azonban a gyógyszer megrendelésére azért nem került sor, mert a gyógyszertár vezetőjét 1997. október 2-án megkereste telefonon az Országos Gyógyszerészeti Intézet Egyedi Import Csoportjának vezetője és arról tájékoztatta, hogy az ópiátfüggőség kezelésére szolgáló Nemexin tablettát csak intézeti felhasználásra engedélyezik, ezért ez a gyógyszer egyedi import útján nem szerezhető be és ezzel együtt kérte, hogy a gyógyszerész küldje vissza az engedélyt.
Ugyanezen a napon érkezett meg a gyógyszertárhoz a tb támogatás megállapításra vonatkozó döntés, mely a tablettára 0%-os támogatást állapított meg.
A patika vezetője 1997. október 6-án a korábban kézhez vett engedélyt visszaküldte az Országos Gyógyszerészeti Intézetbe.
Az Országos Gyógyszerészeti Intézet a visszaküldött engedéllyel kapcsolatban a későbbiekben semmilyen intézkedést nem tett.
1997 október 5-én az édesanya felkereste a Gyógyszerészeti Intézetet, hogy újabb vény engedélyezését kérje, de ezt először az intézet vezetője - a tájékoztató levele alapján - arra hivatkozással tagadta meg, hogy a betegnek már van 1 évi adagra szóló engedélye. - Panaszos édesanya erről az engedélyről nem tudott, hiszen az engedély megadása esetén a gyógyszertár értesíti ki a beteget azzal, hogy megérkezett a gyógyszer, melyet át lehet venni.  Erre azonban nem került sor, mert október 2-án az engedélyt az intézet visszakérte a patikától és ezért a patikus nem intézkedett a gyógyszer megrendelése érdekében és értelemszerűen nem értesítette a beteget sem. - Az intézetben ekkor - a levélben foglaltak szerint - felhívták a rendelő drogambulanciát hátha hozzájuk került a gyógyszer, de a gyógyszer nem volt ott és nem is voltak hajlandóak a drogambulancia keretéből gyógyszert adni a betegnek.  Ekkor a Népjóléti Minisztérium Gyógyszerészeti Főosztályának munkatársa kérte az Intézet egyik munkatársát arra, hogy ismét engedélyezzenek egy doboznyi adag felírását a betegnek.  Az erre vonatkozó engedélyt október 9-én a panaszos megkapta.
Panaszos édesanya lánya a szükséges 1 éves gyógyszeradagot végül az izraeli kezelőorvostól kapta meg.

Alkalmazott jogszabályok

A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. tv.
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élôknek joguk van a lehetô legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

A gyógyszerek rendeléséről és kiadásáról szóló 3/1995. (II.8.) NM rendelet
12. § (1) A fekvôbeteg-gyógyintézet orvosa vagy a kezelôorvos kérelme alapján a 2. §-ban nem említett, valamely országban törzskönyvezett, de Magyarországon forgalomba hozatali engedéllyel nem rendelkezô gyógyszerek közül
a) az immunbiológiai készítmények és a gyógytápszerek megrendelését az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat Országos Tisztifôorvosi Hivatala,
b) az egyéb gyógyszerek megrendelését pedig az OGYI
(a továbbiakban együtt: engedélyezô) engedélyezi, az alkalmazás szükségességének vizsgálatát követôen.
(2) A Magyarországon forgalomba hozatali engedéllyel nem rendelkezô gyógyszer megrendelése fekvôbeteg-gyógyintézet részére akkor engedélyezhetô, ha a gyógyszer
a) életmentô, vagy
b) törzskönyvezési eljárása folyamatban van, és az értékelés alapján alkalmazásától a beteg egészségi állapotának jelentôs javulása várható, vagy
c) alkalmazása az intézmény vezetôje szerint nélkülözhetetlen.
(3) A kérelmet a fekvôbeteg-gyógyintézet orvosának a gyógyszer pontos adataival, az igényelt mennyiségnek és a kezelés várható idôtartamának feltüntetésével, valamint részletes indokolással, az ezt megalapozó orvosi bizonylatok másolatával, az intézmény vezetôje és a gyógyszerész ellenjegyzésével ellátva, 2 példányban, írásban kell az engedélyezônek benyújtania.
(4) Különösen indokolt, sürgôs esetben a kérelem telefonon is továbbítható az engedélyezônek, aki a feltételek megléte esetén szóban adja ki az engedélyt. Ilyen esetben a (3) bekezdésben meghatározott írásos kérelmet haladéktalanul pótolni kell.
(5) Ha a fekvôbeteg-gyógyintézetben beállított gyógyszeres terápia folytatása a beteg elbocsátását követôen is szükséges - elsô esetben -, a gyógyintézet orvosa a beteg nevére szólóan meghatározott mennyiségű gyógyszer megrendelésére kérhet engedélyt. Szükség esetén a kezelôorvos évente a beteg további kezeléséhez szükséges gyógyszer behozatalának engedélyezését kérheti. A kérelemhez mindkét esetben a rendelt gyógyszeradagról szóló érvényes vényt is mellékelni kell.

9/1982. (VII.21.) EüM rendelet az Országos Gyógyszerészeti Intézetről
1. § (1) Az Országos Gyógyszerészeti Intézet (a továbbiakban: Intézet) a gyógyszerellenôrzés egészségügyi hatósági szerve, a gyógyszerészet területén pedig az Egészségügyi Minisztérium szervezési-módszertani, szakvéleményezô, tudományos kutató és továbbképzô intézete.
Feladatkörébe tartozik:
- Magyarországon gyógyszerként még nem alkalmazott anyagok emberen történô gyógyászati célú kipróbálásának engedélyezése,
- a gyógyszerek törzskönyvezése,
- a gyógyszerbiztonsági követelmények érvényre juttatása és folyamatos fejlesztése,
- a gyógyszerelôállítás, gyártás egészségügyi hatósági felügyelete,
- a külföldi gyógyszerminták vámkezelésének engedélyezése,
- a gyógyszerek hatósági ellenôrzése,
- a gyógyszerfelhasználás elemzése, a gyógyszerterápia korszerűsítésének elômozdítása,
- a gyógyszerismertetés felügyelete,
- a forgalomba hozatalra alkalmatlan gyógyszerek kivonásának elrendelése,
- a Magyar Gyógyszerkönyv elôírásainak módosítása, valamint a minôségi vagy alaki követelményektôl eltérô gyógyszerek forgalomba hozatalának esetenkénti engedélyezése,
- a gyógyszerészeti tudományok fejlesztésében való részvétel, a tudományos eredmények gyakorlati alkalmazásba vételének elôsegítése, a gyógyszerellátó intézmények szakmai vizsgálata és fejlesztésének elômozdítása,
- a nemzetközi együttműködés keretében feladatkörébe utalt tevékenység ellátása.
(2) Az Intézet hatásköre kiterjed valamennyi gyógyszerre, valamint gyógyszernek minôsített termékre, kivéve az immunbiológiai készítményeket, a vérkészítményeket, az állatgyógyászati készítményeket, valamint a gyógytápszereket.
(3) Az Intézet részletes feladatait, hatáskörét az Intézet szervezeti és működési szabályzata tartalmazza.
(4) Az Intézet az Egészségügyi Minisztérium felügyelete alatt áll, fenntartásáról a költségvetési fejezetén belül, az Egészségügyi Minisztérium gondoskodik.
(5) Az Intézetet fôigazgató vezeti, akit az egészségügyi miniszter nevez ki.
3. § (1) Az Intézetben szakmai kollégium működik. A szakmai kollégium az Intézet fôigazgatójának tanácsadó testülete.
(2) A szakmai kollégium elnöke az Intézet fôigazgatója; titkárát és tagjait az egészségügyi miniszter nevezi ki.
(3) A szakmai kollégium működésének személyi és dologi költségeirôl az Intézet költségvetésében kell gondoskodni. A szakmai kollégium működésével kapcsolatos ügyviteli feladatok ellátásáról az Intézet fôigazgatója gondoskodik.

Az 1972. évi II. tv végrehajtására kiadott 16/1972. (IV. 29.) MT. rendelet
48. § Államigazgatási feladatot lát el:
a) az Országos Gyógyszerészeti Intézet a gyógyszerek és a gyógyszernek nem minôsülô gyógyhatású anyagok (készítmények) nyilvántartása, minôsítése, engedélyezése és ellenôrzése;

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. tv
3. § (1) A közigazgatási szerv eljárása során államigazgatási ügyben e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
(4) Ügyfél az a magánszemély, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkezô más szervezet, amelynek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti. Az ügyfél jogai megilletik azt a szervet, amelynek feladatkörét az ügy érinti.
16. § (1) A közigazgatási szervhez államigazgatási ügyben kérelmet szóban vagy írásban lehet benyújtani. Jogszabály elôírhatja, hogy az ügyfél a kérelmét az erre a célra rendszeresített nyomtatványon nyújtsa be.
(3) A kérelmet tartalma szerint kell elbírálni. A kérelem elintézését nem lehet megtagadni azért, mert elnevezése nem egyezik a tartalmával.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendô kérdésekben határozatot hoz.
45. § (1) A határozatot kézbesítés útján kell közölni, a jelenlevô ügyféllel azonban - ha jogszabály nem zárja ki - kihirdetés útján is közölni lehet.
Jogorvoslatok
60. § Ha ez a fejezet másként nem rendelkezik, az itt szabályozott eljárásokban a II-IV. fejezet rendelkezéseit kell megfelelôen alkalmazni.
61. § (1) Ha a közigazgatási szerv megállapítja, hogy a felettes szerv vagy a bíróság által még el nem bírált határozata jogszabályt sért, a határozatot módosítja vagy visszavonja.
(2) A közigazgatási szerv az ügyfél jogorvoslati kérelme esetén a határozatot akkor is módosíthatja vagy visszavonhatja, ha a jogorvoslati kérelemben foglaltakkal egyetért, feltéve, hogy az ügyben nincs ellenérdekű fél.
(3) A határozat módosítására, vagy visszavonására a közigazgatási szerv csak egy ízben, a határozat közlésétôl számított egy éven belül jogosult. A szakhatóság a hozzájárulását (20. §) az ügyben eljáró közigazgatási szerv határozatának meghozataláig módosíthatja vagy vonhatja vissza.
(4) A határozat módosítását vagy visszavonását jogszabály kizárhatja, vagy külön feltételhez kötheti.
(5) A határozatot nem lehet módosítani vagy visszavonni, ha ez jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogot sértene.

Vizsgálat megállapításai
	A vizsgálat célja annak megállapítása volt, hogy okozott-e a jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal, valamint a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot az Országos Gyógyszerészeti Intézet azon intézkedése miszerint az egyedi gyógyszerimport engedélyt a Dorottya u-i patikától - mint egyetlen olyan patika, amely jogosult egyedi gyógyszerimport engedély alapján az engedélyezett gyógyszer beszerzésére - visszakérte, mert az engedélynek a gyógyszertárnak való megküldése után, de a gyógyszer tényleges megrendelése előtt kiderült, hogy az OGYI szakmai kollégiumának véleménye alapján a gyógyszer csak kórházi import engedélyezés alapján lehetséges.
	A Dorottya u-i patika főgyógyszerésze által a rendelkezésemre bocsátott iratok alapján megállapítottam, hogy  az OGYI arra hivatkozással vonta az engedélyt vissza, hogy ezt a gyógyszert csak kórházi egyedi import útján engedélyezi beszerezni.  Az intézet igazgatója a számomra nyújtott tájékozatás alapján arra hivatkozott, hogy az intézet szakmai kollégiuma ópiátfüggőséggel összefüggésben kezelés alatt álló beteg esetén nem tartja megnyugtatónak azt, ha a szer a beteg, vagy hozzátartozója kezébe jut, így nem indokolt az sem, hogy  a Dorottya u-i patikában, mint közforgalmú gyógyszertárban ehhez hozzá lehessen jutni.
Ilyen esetben a kórháznak módja van kórházi egyedi import engedély iránti kérelemmel e kérdéses gyógyszer behozatalát kérelmezni, mely kérelmet szintén az Országos Gyógyszerészeti Intézet bírálja el.  Ebben az esetben csak kórházi rendelőintézeti patikának van joga megrendelni a gyógyszert, csak a kezelőorvos veheti át és adagolhatja a fekvőbetegnek.
A vizsgált esetben az intézet úgy vont vissza egy jogot megállapító határozatot, hogy erről határozatot nem hozott, és sem a kérelmező beteget sem pedig a kezelőorvost nem értesítette.
Az intézet intézkedését nem adminisztratív hibának tekintettem - az adminisztratív hiba alatt azt értem, hogy az Intézet pusztán véletlenül küldte megrendelésre a Dorottya u-i patikába az engedélyt és eredetileg is kórházi egyedi importra adott engedélyt - mert a kérelem egyértelműen járóbeteg kezelésére szólt, valamint az Intézet szakmai tanácsadó testületének döntése ellentétes a kiadott engedéllyel. Feltételezhető ugyanis, hogy az Intézet nem hozott volna a tanácsadó testület véleményével ellentétes tartalmú döntést akkor, ha ezt a véleményt döntése meghozatala előtt ismerte volna.  Mindezekre tekintettel bizonyítottnak fogadtam el azt, hogy az Intézet a beérkezett kérelemnek megfelelően, eredetileg járóbetegként szedhető gyógyszer behozatalát engedélyezte és nem pedig kizárólag kórházban, fekvőbetegként, az orvos által adagoltan szedhető gyógyszer behozatalához szükséges kórházi egyedi import iránti kérelemként bírálta el a beadványt.
Következő lépésben azt vizsgáltam, hogy az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. tv 61. §-ban szereplő, a határozat visszavonásáról rendelkező pontban foglaltaknak megfelelően járt-e el az Intézet akkor, amikor határozatát visszavonta.
A jogszabály a következő feltételek együttes fennálltát kívánja meg annak érdekében, hogy a határozat visszavonható legyen:
1) felettes szerv, vagy bíróság által még el nem bírált a határozat,
2) a határozat jogszabályt sért,
3) a közigazgatási szerv csak egy ízben és a határozat közlésétől számított egy éven belül jogosult határozatát visszavonni,
4) ne sértsen jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogokat,
5) valamint jogszabály ne zárja ki a visszavonást, vagy ne kösse egyéb feltétel fennálltához.
Az első pontban foglalt feltételnek - felettes szerv, vagy bíróság által még el nem bírált határozat - az intézet megfelelt, hiszen határozatát sem felettes szerv, sem pedig bíróság nem vizsgálta felül.
A második pont  - a jogszabálysértés vizsgálata - a felsorolt feltételek közül az első, amit az államigazgatási szervnek vizsgálnia kell.
A közigazgatási határozat akkor minősül  jogszabálysértőnek, ha kiadására az adott szervnek nem volt hatásköre vagy illetékessége, a határozatban foglalt döntés ellentétes az irányadó anyagi jogszabályokkal, vagy az ügy érdemi eldöntését befolyásoló eljárási jogszabályt sértettek.
A mérlegelési jogkörben hozott határozat - melyről jelen esetben szó van - akkor jogszabálysértő, ha az adott szerv átlépte azokat a kereteket, amelyeket a jogszabály a mérlegelés lehetőségére meghatározott, a határozata megalapozatlan, vagy döntést megelőző eljárásban eljárási szabálytalanság történt a határozat érdemére kihatóan.
Miután az Intézet formálisan nem hivatkozott jogszabálysértésre, hanem szakmai kollégiumának véleményére, így a jogszabálysértés, mint feltétel nem állt fenn.
A harmadik feltételnek az intézet megfelelt, mert a visszavonással csak egyszer élt, és a határozat közlésétől számított egy éven belül vonta vissza a határozatát.
A  negyedik feltétel fennállta alapos elemzést igényel.  A jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogok védelme az ügyfél érdekében zárja ki a határozat visszavonásának lehetőségét.  A jóhiszemű jogszerzés bármilyen rövid ideig tart is általában a határozat közlésével következik be.  Ezzel a jogvédelem azonban nem áll be.  A törvény ugyanis összetartozó feltételként a jóhiszemű jogszerzés mellé megkívánja a jog gyakorlását is, amelyhez az is elegendő, ha az ügyfél már bizonyos intézkedéseket tett annak érdekében, hogy jogát ténylegesen gyakorolhassa.
A jóhiszeműség fogalmát a törvény nem határozza meg, így csak közvetve lehet a jóhiszeműséget és a rosszhiszeműséget értelmezni.  Nyilvánvalóan rosszhiszemű az ügyfél, ha a hatóságnak valótlan adatot szolgáltatott, az ügyintézőt valamilyen a döntéséhez szükséges információ tekintetében megtévesztette, vagy tudatában volt annak, hogy a hatóság határozata jogszabálysértő.
A tényállásban foglaltak alapján megállapítottam, hogy az ügyfél jóhiszeműnek volt tekinthető.  A jog szerzésének és gyakorlásának vizsgálata ebben a speciális esetben további vizsgálatot igényelt, hiszen a jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogok alanya a beteg, azonban a gyógyszertár, mint "közreműködő" az, akinek ténylegesen lehetősége van a gyógyszer beszerzése iránt intézkedni és ezzel a jogot egyben gyakorolni.  Ezekben az esetekben nincs lehetősége a kérelmezőnek saját ügyében gyakorolni a jogát, hanem másnak kell intézkedni annak érdekében, hogy a határozat teljesedésbe menjen.
Tehát a jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogokat megsértette az Intézet azzal, hogy az engedélyt visszavonta.
Következőkben azt vizsgáltam, hogy az Intézet hozott-e határozatot a visszavonásról.
A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítottam, hogy az Intézet azzal, hogy telefonon visszakérte az engedélyt, lezártnak tekintette az ügyet, erről határozatot nem hozott és egyéb intézkedést sem tett
A határozat visszavonásáról az Áe 42. §-a alapján - mint az ügy érdemében hozott döntés - határozatban kell dönteni, hiszen ez a közigazgatási szerv döntésének megváltoztatását jelenti, eredményét tekintve pedig a határozat megsemmisítését.
További problémaként merült fel az, hogy a határozat visszavonásáról az intézet sem a panaszost, sem pedig a kezelőorvost nem értesítette.  Az intézet által a rendelkezésemre bocsátott iratokból nem állapítható meg az, hogy az intézet akár a visszavonó határozat kézbesítésével, akár más módon, de a panaszos és az orvos tudomására hozta volna a döntését.  
Ezzel a gyakorlatával az intézet megsértette az Áe 45. §-ban foglalt értesítésre vonatkozó szabályokat.  A jogszabálysértéseket a jogállamiságból fakadó jogbiztonság és legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog tükrében vizsgáltam.
A jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggésben az Alkotmánybíróság a következőket fejtette ki az 5/1992. (IV. 30.) Ab határozatban: " A jogállamiság egyik fontos eleme a jogbiztonság, amely egyebek között megköveteli, hogy - az állampolgárok jogait és kötelességeit törvényben megszabott módon kihirdetett és bárki számára hozzáférhető jogszabályok szabályozzák,
- meglegyen a tényleges lehetőség arra, hogy a jogalanyok magatartásukat a jog előírásaihoz tudják igazítani. " A 28/1992. ( IV. 30.) Ab határozat ezzel összefüggésben a következőket tartalmazza:
"A jogbiztonság kiemelkedősen fontos jogállami érték, s ebből eredően meghatározott kötelezettségek hárulnak mind a jogalkotó, mind a jogalkalmazó szervekre.  A jogállam sem tud eltekinteni attól, hogy mind a természetes, mind a jogi személyektől megkövetelje a törvényesen kihirdetett jogszabályok ismerését és az azzal összhangban álló magatartást "
A fent kifejtettekre tekintettel megállapítom, hogy a jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelem érte a panaszos édesanya lányát.
Alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot akkor állapít meg az országgyűlési biztos, ha az ügyben érintett alkotmányos jog gyakorlása az Alkotmányt sértő korlátozást szenvedett, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn.  Alkotmányos visszásságot okoz  a jogkorlátozás, ha nem az alkotmány által megengedett célra irányul, illetve ha aránytalan vagyis túllépi az alkotmányos cél által megkívánt mértéket.  Alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz a korlátozás akkor is, ha egyáltalán nem korlátozható abszolút jogot, illetve feltétlenül érvényesülni kívánt elvet vagy tilalmat érint.
Az országgyűlési biztos gyakorlatában a célhoz kötöttség és az arányosság vizsgálata egyfajta sorrendiséget feltételez.
A jogállamiság szerves részének tekintendő jogbiztonsággal összefüggésben  az Intézet intézkedése nem tekinthető célhoz kötöttnek, hiszen eljárásával a jogbiztonság fő tartalmi elemét a kiszámíthatóságot sértette meg.  Abban az esetben amikor célhoz kötöttség nem állapítható meg, akkor a visszásság már fennáll.
Ezért megállapítom, hogy az Országos Gyógyszerészeti Intézet a jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott azzal, hogy az egyedi gyógyszerimport iránti engedélyt visszavonta, erről határozatot nem hozott és sem a beteget sem pedig kezelőorvosát a visszavonásról nem értesítette.
Az intézet gyakorlatát abból a szempontból is vizsgáltam, hogy okozott-e a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot.
Ehhez az Alkotmánybíróságnak a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez fűződő joggal összefüggésben kifejtett megállapításait vettem figyelembe:
Az 54/1996. (XI. 30.) AB határozat a következőket fejtette ki: " Az Alkotmány 70/D. §-ában foglalt lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog biztosítása olyan alkotmányos állami feladatot jelent, amelyet az állam központi szervei és a helyi önkormányzati szervek rendszere révén valósít meg.  Ennek keretében az állam - egyebek között - egészségügyi intézményhálózat és az orvosi ellátás megszervezésére köteles.  Az egészségügyi intézményhálózat és az orvosi ellátás körében az Alkotmánybíróság elvontan általános ismérvékkel csak egészen szélsőséges esetekre korlátozottan határozhatja meg az állami kötelezettség kritikus nagyságát, vagyis azt a szükséges minimumot, amelynek hiánya már alkotmányellenességhez vezet. (...)  Az Alkotmány 70/D § (1) bekezdése szerinti alkotmányos jog biztosítása olyan alkotmányos állami feladatot jelent, melynek alapján az állam a lehető legmagasabb szintű egészségügyi intézményhálózat kiépítése és az orvosi ellátás biztosítására köteles.  A " lehetséges szint " nyilvánvalóan nemcsak az orvostudományi, műszaki és technikai szempontokra vonatkozik, de magában foglalja a gazdasági, szervezeti-szervezési lehetőségeket és az állam - továbbá a társadalombiztosítás - teherbíró képességét"
Az idézett határozat értelmében az állami kötelezettség "kritikus nagyságának" körébe mindenképpen beletartozik az, hogy beteg az egészségét biztosító gyógyszerhez valamilyen módon hozzájuthasson.
Az alkotmányos cél ebben az esetben az volt, hogy az Intézet a gyógyszer adagolását biztonságosabbá tegye.  Tehát ebben az esetben az intézet tevékenysége célhoz kötöttnek minősíthető.  Arányosnak azonban az intézkedés azért nem tekinthető, mert aránytalanul átbillent a mérleg nyelve a biztonságos adagolás biztosítása felé, annak rovására, hogy a beteg a gyógyszerhez egyáltalán, valamilyen módon hozzájuthasson.
Jelen esetben egy kezelés végleges sikere múlt azon, hogy a beteg hozzájut-e a szükséges gyógyszerhez.  Ettől a lehetőségtől az intézet azzal fosztotta meg, hogy egy sor olyan eljárási szabályt sértett meg ( határozat visszavonása, a visszavonásról nem határozatban rendelkezett, a visszavonásról nem értesítette a beteget és a kezelőorvost), melyek együttesen megakadályozták azt, hogy a beteg a gyógyszerhez hozzájusson. A kezelőorvos értesítésének elmulasztásával a kezelőorvosnak nem volt lehetősége más olyan hatóanyagú gyógyszert rendelni, mely a rendkívül költséges méregtelenítő eljárás sikerességét és a beteg egészségét nem kockáztatja.  Azzal pedig, hogy beteg nem szerzett tudomást arról hogy az engedélyét visszavonták, megvonták tőle azt a lehetőséget, hogy időben megfelelő gyógyszerhez juthasson.
	Ezért megállapítom, hogy a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott az Országos Gyógyszerészeti Intézet azzal, hogy az egyedi gyógyszerimport engedély visszavonását nem határozatban rendelte el és erről sem a kérelmező beteget, sem kezelőorvosát nem értesítette.

Ajánlás
	Élve az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. 20. §-ának (1) bekezdésében foglalt jogkörömmel, felkérem az egészségügyi minisztert, hogy hívja fel a figyelmét a Gyógyszerészeti Intézet vezetőjének arra, hogy fokozattan ügyeljen az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. tv rendelkezéseinek betartásra és betartatására,  különös tekintettel arra, hogy az egyedi gyógyszerimport iránti engedély visszavonása során hozzon határozatot, ezt a határozatot pedig haladéktalanul küldje meg mind a betegnek, mind pedig a kérelmező orvosnak és kérem, hogy ezek folyamatos ellenőrzéséről is gondoskodjon.

Budapest, 2000. július 25.

Gönczöl Katalin