OBH 8886/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Csóré Erika
Az eljárás megindulása:
	A panaszos és férje a Budapesti Rendőr-főkapitányság hivatásos állományú tagja. A panaszos szerint férje több alkalommal ittasan tér haza, kizavarja közös lakásukból, életveszélyesen megfenyegeti és rendszeresen megveri őt. Mindezt jelentette a saját és a férje szolgálati elöljárójának, de nem tettek semmit. Ezt sérelmezi, mert fél, hogy férje vele szemben esetleg használhatja a szolgálati- vagy az önvédelmi fegyverét.
	A panasz alapján felmerült alkotmányos emberi jogok sérelmének gyanúja miatt vizsgálatot rendeltem el. Ennek során megkerestem  a Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetőjét és felvilágosítást, illetve esetlegesen tett intézkedéseiről tájékoztatást kértem az ügyben.	

Érintett alkotmányos jog:
Személyi szabadsághoz és a személyi biztonsághoz való jog. (Alk. 55. § /1/ bek.)
A jogorvoslathoz vagy a panaszhoz való jog. (Alk. 57. § (5) bek.)

Alkalmazott jogszabályok: 
A fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény
56. § (2) A hivatásos állomány tagjának a szolgálati viszonyát felmentéssel meg kell szüntetni, ha
a) minősítése, egészségi, pszichikai vagy fizikai állapota alapján, illetve - ha ez feltétel - nemzetbiztonsági szempontból a beosztásának ellátására alkalmatlan;
b) a hivatásos szolgálatra méltatlanná vált.

(6) A hivatásos szolgálatra méltatlan az:
a) akit jogerősen végrehajtandó szabadságvesztésre ítéltek, kivéve, ha a bíróság katonai fogdában rendelte azt végrehajtani;
b) akit a bíróság jogerősen felfüggesztett szabadságvesztésre ítélt és előzetesen nem mentesített a büntetett előélethez fűződő hátrányok alól;
c) aki szolgálaton kívüli magatartásával a fegyveres szerv működéséhez szükséges közbizalom fenntartását súlyosan veszélyezteti.

A Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III. 1.) BM. rendelet
111. § (1) A rendőr kérelmet, illetve panaszt saját nevében és ügyében terjeszthet elő. A kérelem és a panasz szóban vagy írásban tehető meg. A szóban tett panaszt, ha az ügy jellege megkívánja vagy további intézkedést igényel, jegyzőkönyvbe kell foglalni.
(2) A rendőr kérelmét, panaszát a szolgálati út betartásával terjessze elő.
(3) A kérelmet a közbeeső elöljáró minden esetben köteles a döntésre hivatott elöljárójához 8 napon belül felterjeszteni, ehhez véleményét írásban csatolja.
(4) Az elöljáró az alárendelt kérelmét alaposan és körültekintően 30 napon belül köteles kivizsgálni; indokolt esetben az elöljáró az elintézés idejét 30 nappal meghosszabbíthatja. A döntésről a kérelmezőt, panasztevőt írásban vagy szóban értesíteni kell.
(5) A szóbeli értesítést jegyzőkönyvbe kell foglalni.
(6) Az alaptalan panaszt indokolással kell elutasítani. Azt a rendőrt, aki panaszában mást szándékosan alaptalanul kötelességszegéssel vádol, ha a cselekmény súlyosabb elbírálás alá nem esik, fegyelmi úton felelősségre kell vonni.
(7) Ha az elöljáró a panasztevővel szemben panasza miatt hátrányos megkülönböztetést vagy megtorlást alkalmaz, amennyiben a cselekmény súlyosabb elbírálás alá nem esik, fegyelmi úton felelősségre kell vonni.
(8) A rendőr kérelmével vagy panaszával érdekvédelmi szervezethez, ügyészséghez, bírósághoz, az állampolgári jogok általános hatáskörű vagy külön országgyűlési biztosaihoz közvetlenül is fordulhat.
(9) A rendőr a kérelmével vagy panaszával a szolgálati út betartásával fordulhat a belügyminiszterhez. A közbeeső elöljáró a kérelmet vagy panaszt állásfoglalásával együtt haladéktalanul köteles továbbítani.

A vizsgálat megállapításai:
	Megkeresésemre a Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetője a következőkről tájékoztatott:
	A panaszos a Budapest IX. kerületi Rendőrkapitányság nyomozója, férje pedig a Budapest XIV. kerületi Rendőrkapitányságon teljesít szolgálatot. Ugyanazon beadványát, melyet hivatalunknak is megküldött, megküldte a Belügyminisztérium Kabinetirodája vezetőjének és a főkapitánynak. A beadványban foglaltak tisztázása érdekében meghallgatták a panaszost és férjét, valamint tájékoztatást kértek mindkét kerületi kapitányság vezetőjétől az ügyben. 
	A panaszos személyes meghallgatása során elmondta, hogy 1997. júniusában - férjével való házassága megromlása miatt - válókeresetet nyújtott be a Pesti Központi Kerületi Bíróságon. Keresetében házasságuknak közös megegyezéssel történő felbontását kérte. A kereset benyújtása után szinte mindennapossá váltak férjével a veszekedések, nézeteltérések, melyek időközönként tettlegességhez vezettek. Férje többször is megverte és életveszélyesen megfenyegette őt. A panaszos minden esetben látleletet vetetett és férje ellen feljelentést tett a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál.
	A panaszos és férje válóperének első tárgyalása 1997. október 30-án volt. A férj kijelentette, hogy nem egyezik bele házasságuk közös megegyezéssel történő felbontásába. Válás esetén a négy közös gyermekük nála történő elhelyezését kérte és igényt tartott önkormányzati bérlakásukra is. A tárgyalást követően a házaspár viszonya tovább romlott. A panaszos szerint férje még agresszívabb és durvább lett vele szemben, szinte minden szolgálat után ittasan tért haza.
	A panaszos személyes meghallgatása során elöljáróinak úgy nyilatkozott, hogy férje viselkedését, italozó életmódját rendőrhöz méltatlan életformának tartja és megkérdőjelezi rendőri szolgálatra való alkalmasságát is. Sérelmezte, hogy férje minden eszközzel igyekszik nehezíteni válásukat illetve, hogy barátjáról valótlan adatokat tartalmazó cikkeket jelentetett meg több újságban.
	A férj - meghallgatásakor - azt állította, hogy felesége hűtlensége okozta házasságuk megromlását. Felesége elsősorban új baráti kapcsolata miatt akar válni, a gyerekekre pedig csak a lakás miatt tart igényt. A férj a veszekedéseket nem tagadta, azokról úgy nyilatkozott, hogy a válás okozta feszültségből fakadtak. Felesége többi állítását azonban rágalomnak minősítette.
	A főkapitányság vezetője tájékoztatott arról is, hogy az ügyben 1997. szeptember 17-én - a panaszos kezdeményezésére - a XIV. kerületi Rendőrkapitányságon megbeszélést tartottak. Ezen részt vett a IX. és XIV. kerületi kapitányság vezetője, a házaspár és közvetlen elöljáróik. Parancsnokaik ekkor figyelmeztették a panaszost és férjét a rendőrhöz méltó magatartás követésére és kérték, hogy családi problémájukat békés úton rendezzék.
	A főkapitányi tájékoztató tartalmazza továbbá, hogy a panaszos és barátja feljelentést tett a férj ellen a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatalhoz. A feljelentés alapján a nyomozó hivatal 1997. augusztus 28-án garázdaság vétsége miatt nyomozást indított a panaszos férjével szemben. Ebben az eljárásban vizsgálják azokat a feljelentéseket is, melyeket a panaszos könnyű testi sértések és jogosulatlan adatkezelés vétsége miatt később tett férje ellen.
	A Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetője az ügyben úgy foglalt állást, hogy a panaszos által felvetett probléma magánjellegű, családi konfliktusból fakad, az nem függ össze a szolgálattal, illetve nem érinti a szolgálati feladatok ellátását. Ezért annak megoldása nem tartozik a munkáltató - sem a Belügyminisztérium, sem a főkapitányság, sem a kerületi kapitányságok - hatáskörébe. A házaspár közvetlen vezetői - lehetőségükhöz képest -  megtettek mindent annak érdekében, hogy a család problémája békésen rendeződjön, és ehhez a jövőben is megadják azt a segítséget, amit egy munkáltató tud nyújtani. Például a férj szolgálati beosztása meghatározásakor szem előtt tartották, hogy a gyermekekről gondoskodik. 
	A főkapitány szerint a panaszos férje eddig nem követett el olyan cselekményt, illetve nem tanúsított olyan magatartást, mely alapul szolgálna a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény 56. § (6) bek. c./ pontjának, ami így szól: " A hivatásos szolgálatra méltatlan az ..., aki szolgálaton kívüli magatartásával a fegyveres szerv működéséhez szükséges közbizalom fenntartását súlyosan veszélyezteti", alkalmazására. 
	A főkapitány az előbbiekben hivatkozott tartalmú tájékoztató levele 1998. április 29-én kelt. Ezért ez év júniusában felkértem, hogy vizsgálja meg, hogy annak tartalma jelenleg mennyiben tükrözi a valóságot, illetve mára megváltozott-e, esetleg rendeződött-e a panaszos és férje kapcsolata, körülménye. A főkapitány arról értesített, hogy a férj jelenleg a XIV. kerületi rendőrkapitányságon, mint vizsgáló teljesít szolgálatot. 1998. októberében minősítést készített róla elöljárója. A minősítésben szerepel, hogy "a reá nehezedő családi problémája ellenére a feladatát igyekszik legjobb tudása szerint ellátni". A feleség - tekintettel arra, hogy veszélyeztetett terhes volt, majd szült - tartósan nem dolgozik. Az elmúlt másfél évben a férj és a feleség is részesült munkahelyén jutalomban és dicséretben.
A Pesti Központi Kerületi Bíróságon a 18. P. 102.430/1997. számon a házaspár válópere még folyamatban van. Parancsnokaikhoz - az 1998. április 29-én kelt főkapitányi levél óta - egyik személy sem terjesztett elő panaszt a másikkal szemben. 1998. szeptemberében azonban a férj figyelmét felhívta parancsnoka magánéleti problémáinak higgadt és kultúrált kezelésére. A figyelmeztetés alapja az volt, hogy 1998. szeptember 16-án, a házaspár akkor első osztályos gyermeke iskolájának igazgatója bejelentette a kapitányságra, hogy a gyermeket, akit addig mindig az édesanya kísért, az apa vitte el az iskolából. 
	A Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetőjének tájékoztatását elfogadtam. Vizsgálatom során megállapítottam, hogy sem a Belügyminisztérium, sem a főkapitányság, sem a IX. és XIV. kerületi rendőrkapitányság vezetői nem követettek el mulasztást az ügyben. A panaszos bejelentéseit megvizsgálták annak ellenére, hogy a családi konfliktusok feloldása nem tartozik hatáskörükbe még akkor sem, ha a panaszos és férje munkáltatója a rendőrség. A főkapitány megvizsgálta azt is, hogy a panaszos férje nem vált-e méltatlanná a hivatásos szolgálatra. Tekintettel azonban arra, hogy a méltatlanság megállapítására nem volt jogalap, nem alkalmazta a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény 56. § (2) bekezdésének b./ pontját, mely szerint "a hivatásos állomány tagjának a szolgálati viszonyát felmentéssel meg kell szüntetni, ha ... a hivatásos szolgálatra méltatlanná vált".  

	Az ügyben nem sérült a panaszos panasz előterjesztéshez és személyi biztonsághoz való alkotmányos emberi joga. A volt házastársak között megromlott viszonyból adódó beadványokat az arra illetékes hatóságok megvizsgálták, illetve megvizsgáltatták, a tőlük elvárható intézkedéseket megtették. Elmaradt vagy megalapozatlan intézkedést nem észleltem az ügyben. Nem állapítottam meg az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvényben megjelölt és az országgyűlési biztos fellépését igénylő alkotmányos emberi jogokkal összefüggő visszásságot sem. Ezért a vizsgálatot ajánlás nélkül befejeztem.

Budapest, 1999. szeptember 21.

Dr. Polt Péter