OBH 8528/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
Dr. B. Gy. ügyvéd azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a Fővárosi Bíróság Katonai Tanácsa előtt a KB.III.002/1997. szám alatt a "Nyírfa" néven ismertté vált ügyben az I. rendű vádlott védelmének ellátásával kapcsolatban a bíróság nem járult hozzá, hogy a kb. 1700 oldalt kitevő nyomozati iratokból a védelem részére fénymásolat készüljön. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:

Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek.
Védelemhez való jog (Alk. 57. § (3) bek.) 

Alkalmazott jogszabályok:

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
6. § (1) A terheltet megilleti a védelem joga.
(2) A hatóságok kötelesek biztosítani, hogy az, akivel szemben a büntetőeljárást folytatják, az e törvényben meghatározott módon védekezhessék.

4/1991. (III. 14) IM–BM együttes rendelet a büntetőeljárás során keletkezett iratokból másolat adásáról
A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 404. §-a (1) bekezdésének m) pontjában kapott felhatalmazás alapján – a pénzügyminiszterrel és a legfőbb ügyésszel egyetértésben – a következőket rendeljük:
1. § (1) A büntetőeljárás során keletkezett iratokról – ideértve az eljáró hatóság által beszerzett, illetőleg a büntetőeljárásban részt vevő személyek által becsatolt iratokat is – az a hatóság, amely előtt a büntetőeljárás folyamatban van a terhelt, a védő, a törvényes képviselő, a sértett, a magánvádló, a magánfél, az egyéb érdekelt valamint a sértett a magánfél, és az egyéb érdekelt képviselője kérésére nem hiteles másolatot, külön kérelmére hiteles másolatot ad.
(2) A feljelentő részére csak a feljelentésről adható másolat.
2. § A terheltre vonatkozó erkölcsi bizonyítványról, adózására, jövedelmi és szociális helyzetére vonatkozó igazolásról, környezettanulmányról és orvosi iratról csak a terhelt, illetőleg a védő és a törvényes képviselő részére adható másolat.
3. § (1) A nyomozás befejezéséig az 1. § (1) bekezdésében felsoroltak csak olyan nyomozási cselekményről készült iratról kaphatnak másolatot amelyen jelen lehettek. A nyomozás befejezése után a nyomozás iratairól a 2. és 4. §-ban foglalt korlátozással adható másolat.
(2) A sértett illetőleg a tanú vallomását tartalmazó nyomozási iratról készült másolaton nem tüntethetők fel a sértett illetőleg a tanú személyi adatai.
4. § Nem adható másolat
a) az államtitkot, illetőleg szolgálati titkot tartalmazó iratról,
b) az eljáró hatóság határozatának tervezetéről,
c) arról a tárgyalásról, illetőleg a tárgyalásnak arról a részéről készített jegyzőkönyvről, amelyről a nyilvánosságot kizárták,
123/1973. (IK. 1974. 1.) IM utasítás a bírósági ügyvitel szabályairól
1. § Az utasítás rendelkezései a helyi bíróságra, a fővárosi, a megyei bíróságra és a munkaügyi bíróságra terjednek ki.
2. § Az utasítás alkalmazása során – eltérő rendelkezés hiányában – a bíróságokon az 1. §-ban megjelölt valamennyi bíróságot; helyi bíróságon a városi, a kerületi és a munkaügyi bíróságot is; megyei bíróságon a Fővárosi Bíróságot is, a tanács elnökén és az eljáró tanácson az egyesbíróként eljáró bírót (valamint minden egyéb ügyintézőt is), a polgári per, illetve polgári ügy, valamint a polgári ügyszak fogalmán a gazdasági és a munkaügyi pert, illetve ügyet, valamint ügyszakot is érteni kell.
38. § (1) A kezelőiroda az ügyésznek, az eljárásban részt vevő személyeknek (polgári ügyben: a felperes, az alperes, a beavatkozó, a jogosult, a kötelezett stb., büntetőügyben: a terhelt, a védő a törvényes képviselő, a sértett, a magánvádló, a magánfél), valamint az igazolt képviselőjüknek adhat felvilágosítást. A kezelőiroda a felvilágosításkor lehetővé teszi az iratok megtekintését és másolatok vagy jegyzetek készítését. A jogosultságot az ügyiratok alapján állapítja meg. A felvilágosítást kérő személy azonosságát személyi igazolvánnyal – ügyvéd esetében ügyvédi igazolvánnyal, jogtanácsos esetében pedig munkáltatói igazolvánnyal – kell igazolni. Az ügyvédi munkaközösségnél (ügyvédnél) munkaviszonyban álló dolgozó akkor jogosult a fentiekre, ha az ügyvédi munkaközösség (ügyvéd) képviseleti jogosultsága az ügy irataiból kitűnik és a munkaviszonyát igazolja.
(2)
(3) Az egészségügyi intézet (orvos) által a bíróság megkeresésére megküldött irat (45. § (2) bek.) megtekintéséhez, arról másolat vagy jegyzet készítéséhez, felvilágosítás adásához – az (1) bekezdésben felsorolt személyek részére is – az eljáró tanács elnökének az engedélye szükséges.
(5) A határozat tervezetéről, a tanácskozási jegyzőkönyvről, a különvéleményről, a tanács tagjainak a feljegyzéseiről nem szabad felvilágosítást adni. Ha a tárgyalásról a nyilvánosságot kizárták, a jegyzőkönyvet lemásolni nem szabad.
39. § (1) A 38. § (1) bekezdésében felsorolt személyek az ügy iratairól – a 38. § (3) és (5) bekezdésében megjelölt iratok kivételével – hiteles vagy nem hiteles másolatot kaphatnak.
V. RÉSZ
A katonai tanács ügyvitele
Általános rendelkezések
108. § A katonai tanácsok ügyeinek intézésénél és kezelésénél az utasítás rendelkezéseit a jelen részben meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.
A titkos iratok kezelésére vonatkozó egyéb szabályok
122. § A katonai tanácsok az általuk kezelt és nyilvántartott, de a fegyveres erők és testületek szervezetét és működését érintő szabályzatok, egyéb anyagok, valamint a titkos és szigorúan titkos bűnügyi és egyéb iratokat kötelesek a Honvédelmi Minisztérium, illetőleg Belügyminisztérium erre vonatkozó ügyviteli szabályai szerint kezelni és nyilvántartani. (Megállapította: 11/1993. (V. 28.) IM rendelet a bírósági ügyvitel szabályairól szóló 123/1973. (IK. 1974. 1.) IM utasítás módosításáról)

1995. évi LXV. törvény az államtitokról és a szolgálati titokról
3. § (1) Államtitok az az adat, amely e törvény mellékletében (a továbbiakban: államtitokkör) meghatározott adatfajta körébe tartozik, és a minősítési eljárás alapján a minősítő kétséget kizáróan megállapította, hogy az érvényességi idő lejárta előtti nyilvánosságra hozatala, jogosulatlan megszerzése vagy felhasználása, illetéktelen személy tudomására hozása, továbbá az arra jogosult részére hozzáférhetetlenné tétele sérti vagy veszélyezteti a Magyar Köztársaság honvédelmi, nemzetbiztonsági, bűnüldözési vagy bűnmegelőzési, központi pénzügyi vagy devizapolitikai, külügyi vagy nemzetközi kapcsolataival összefüggő, valamint igazságszolgáltatási érdekeit.
 Melléklet az 1995. évi LXV. törvényhez
ÁLLAMTITOKKÖRI JEGYZÉK
Nemzetbiztonsági Szolgálatok
98. A Hivatalok szervezetére és működésére, a tevékenység irányaira, a konkrét információs igényekre vonatkozó adatok.
Az államtitokká minősítés leghosszabb érvényességi ideje: 50 év.

25/1991. (V. 18.) AB határozat
A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG NEVÉBEN!
Az Alkotmánybíróság az állami irányítás egyéb jogi eszköze alkotmányellenességének megállapítására és megsemmisítésére előterjesztett indítvány tárgyában meghozta az alábbi
határozatot:
Az Alkotmánybíróság megállapítja, hogy az igazságügyminiszter által kiadott, az Igazságügyi Minisztériumban és a bíróságokon az államtitok és a szolgálati titok védelméről szóló, a 103/1980. (IK. 2.) IM utasítással módosított 114/1973. (IK. 11.) IM utasítás 1. számú mellékletének 39. §-a, 41. §-a, 43. § (1) bekezdésének második mondata, továbbá a katonai bíróságok ügyviteli szabályzatáról szóló, a 113/1979. (IK. 11.) IM utasítással módosított 109/1978. (IK. 11.) IM utasítás 67. §-ának a titkos ügy tárgyalásán készült "jegyzetekre" vonatkozó rendelkezése, 68. §-a, 73. § (2) bekezdése és 75. §-a alkotmányellenes, ezért azokat 1991. december 31-ei hatállyal megsemmisíti.
Az Alkotmánybíróság e határozatát a Magyar Közlönyben közzéteszi.
(A 109/1978.(IK.11.) IM Utasítást teljes egészében hatályon kívül helyezte az 5/1992.(II. 10.) IM rendelet, amely a katonai bíróságok megszűnésével kapcsolatban egyes igazságügyminiszteri jogszabályok módosításáról, illetőleg hatályon kívül helyezéséről rendelkezett.)

Megállapított tényállás:
	A panaszos a Fővárosi Bíróság Katonai Tanácsához intézett kérelmében előadta, hogy az ügy terjedelme nem teszi lehetővé az egész akta fejbentartását, ezért az iratok nem ismerése miatt a védői jogok csorbát szenvedhetnek. Kérelmét azzal terjesztette elő, hogy az ügy iratairól részére készített titkos minősítésű iratpéldányt a bíróság TÜK irodáján kezeltetné akként, hogy a tárgyalási napon azt a részére kiadnák, majd a tárgyalás berekesztésekor azt a TÜK irodára megőrzésre visszaadná.
	A Tanács elnöke a kérelmet az 1995. évi LXV. tv. Mellékletének 98. pontjára figyelemmel, a törvény 3. § (1) bekezdése alapján - mivel az iratok államtitkot képező adatokat tartalmaznak - elutasította. Kifejtette továbbá azt az álláspontját, hogy az elutasítás a védelem ellátására történő felkészülésben sem a védőt, sem védencét nem korlátozhatja, mert a védő az iratokba betekinthet, azokról feljegyzéseket készíthet, amelyeket azonban nem vihet magával, hanem azokat a bűnügyi iratok részeként elkülönítve a bíróság zártan kezeli és a tárgyaláson a védelem részére rendelkezésre bocsátja.
	A panaszos érvelése szerint a vádlottnak Alkotmányban foglalt joga, hogy büntető ügyben megfelelő védelemben részesüljön. Ennek előfeltétele, hogy a védőnek rendelkezésére álljanak a nyomozás során keletkezett iratok. Módja legyen arra, hogy az egyes iratokban foglalt megállapításokat más iratokban foglalt megállapításokkal egybevesse, ezekre utaljon és ha valami nem jut eszébe a tárgyalás során, annak utánanézzen. Az ügyfélegyenlőség elvét sérti, hogy a bírónak és az ügyésznek rendelkezésére áll az adott ügyben egy 1700 oldalas nyomozati anyag, míg a védő csak a jegyzeteire támaszkodhat.	    
	Az Alkotmány 57. § (3) bekezdése az alapvető jogok között rögzíti, hogy a büntetőeljárás alá vont személyeket az eljárás minden szakaszában megilleti a védelem joga.
A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (Be) 6. §-a a büntetőeljárás alapelvei között fogalmazza meg a védelemhez való jog legáltalánosabb szabályait: a terheltet megilleti a védelem joga, a hatóságok kötelesek biztosítani, hogy az, akivel szemben a büntetőeljárást folytatják, a törvényben meghatározott módon védekezhessék. A terhelt érdekében az eljárás bármely szakaszában védő járhat el, a terhelt az eljárás megindításától kezdve védőt választhat.
	Az Alkotmánybíróság hivatkozott számú határozatának indoklása szerint a védelemhez való jog alkotmányos büntetőeljárási alapelve az eljárás egész menetében számtalan részletszabályban ölt testet. A védelemhez való jog a büntetőeljárás alá vont személy azon jogaiban, illetve a hatóságok azon kötelezettségeiben realizálódik, amelyek biztosítják, hogy a vele szemben érvényesített büntetőjogi igényt megismerje, arról álláspontját kifejthesse, az igénnyel szembeni érveit felhozhassa, a hatóságok tevékenységével kapcsolatos észrevételeit és indítványait előterjeszthesse, továbbá védő segítségét vehesse igénybe. A védelemhez való jog tartalmát képezik a védő azon eljárási jogosítványai, illetve a hatóságok azon kötelezettségei, amelyek részéről a védelem ellátását lehetővé teszik.
	Az Alkotmánybíróság megállapította, hogy az igazságügy-miniszteri utasítások egyes szabályai a büntetőeljárásról szóló törvénynek ellentmondóak, a törvényi rendelkezések tartalmát szűkítik és ezzel részben korlátozzák az ügy megismerésére irányuló terhelti és védői jogokat, részben megnehezítik a terhelt és a védő megfelelő felkészülését jogaik gyakorlására. A védelem joga gyakorlását jelentős mértékben megnehezítik azok a  rendelkezések, amelyek előírják, hogy a titkos ügy tárgyalásán készült jegyzeteket titkos iratként kell kezelni és azokat a tárgyalási nap végén a tanács elnökének, az ügy befejezésekor pedig a TÜK iroda vezetőjének kell átadni. 
	Az Alkotmánybíróság elismeri, hogy a büntetőeljárásban szükség lehet az államtitok és a szolgálati titok megfelelő védelmére.
	Az államtitokról és a szolgálati titokról szóló törvény e tekintetben rendelkezéseket nem tartalmaz. Maga a Be az államtitok és a szolgálati titok védelme érdekében csupán a tárgyalás nyilvánosságának alapelve alól enged kivételt, azzal a megszorítással azonban, hogy a bíróság a tárgyaláson hozott határozatát akkor is nyilvánosan köteles kihirdetni, ha a tárgyalásról a nyilvánosságot kizárta [Be 11. § (2)–(3) bek.]. A Be 404. § (1) bekezdésének m)pontjában foglalt felhatalmazás végrehajtásaként a büntetőeljárás során keletkezett iratokból másolat adásáról szóló 4/1991. (III. 14.) IM–BM rendelet kizárja a másolat adását az államtitkot, illetőleg szolgálati titkot tartalmazó iratokról [4. § a) pont], valamint azon tárgyalások jegyzőkönyveiről, amelyekről a nyilvánosságot kizárták [4. § c) pont].
	Az Alkotmány 8. § (2) bekezdése előírja, hogy a Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.
	A büntetőeljáráson belül az államtitoknak és a szolgálati titoknak védelmét célzó olyan rendelkezéseket, amelyek az eljárás alanyainak jogait érintik, korlátozzák vagy gyakorlásukat megnehezítik, törvényi szinten és magában a büntetőeljárásról szóló törvényben kell elhelyezni. A szabályozás során azonban az alapvető jogoknak csak az elkerülhetetlenül szükséges, arányos és a lényeges tartalmat nem érintő korlátozása felel meg az alkotmányosság követelményeinek. Itt is irányadó az Alkotmánybíróság 20/1990. (X. 4.) AB határozatában kifejtett azon álláspont, amely szerint az alapjogok korlátozása esetén elengedhetetlen, "hogy az elérni kívánt cél fontossága és az ennek érdekében okozott alapjogsérelem súlya összhangban legyenek egymással. A törvényhozó a korlátozás során köteles az adott cél elérésére alkalmas legenyhébb eszközt kiválasztani."
	Az Alkotmánybíróság az 1989. évi XXXII. törvény 43. § (4) bekezdésének alapján a rendelkező részben felsorolt jogszabályi előírások megsemmisítését 1991. december 31-ei hatállyal mondta ki.
	Az Alkotmánybíróság megkeresésére az igazságügy-miniszter nyilatkozatában elismerte, hogy az utasítások egyes előírásai nem kifejezetten ügyviteli jellegűek, hanem ténylegesen olyan különleges eljárási szabályok, amelyek nincsenek összhangban a büntető eljárásról szóló 1973. évi I. törvény egyes rendelkezéseivel. Jelezte, hogy az államtitok és a szolgálati titok megóvását célzó törvényi szintű büntetőeljárási szabályok előkészítése folyamatban van. Ilyen eljárási szabályok a Be.-ben a mai napig sincsenek, a törvény az államtitokkal összefüggésben csak a tárgyalás nyilvánosságára vonatkozóan rendelkezik.
	A Fővárosi Bíróság Katonai Tanácsának elnöke által a védő részére engedélyezett jegyzetkészítés és a jegyzetek kezelésére vonatkozó korlátozás  a katonai bíróságok ügyviteli szabályzatáról szóló - az Alkotmánybíróság által megsemmisített és a katonai bíróságok megszünése után teljes egészében hatályon kívül helyezett - rendelkezésein alapul. A bírósági ügyvitel szabályairól szóló hatályos IM utasítás ilyen rendelkezést nem tartalmaz. Az Alkotmánybíróság határozatának figyelmen kívül hagyása sérti a jogállamiság és jogbiztonság alkotmányos alapelvét.
	Tekintve, hogy a védő a tárgyaláson elhangzottakat - ideértve a titkosnak minősülő adatokat is - teljes terjedelmében megismeri és a jegyzetkészités terjedelme sem korlátozott, csak védői munkájának indokolatlan nehezítését jelenti az iratmásolatok adásának megtagadása, figyelemmel arra is, hogy ezek TÜK szabályok szerinti kezelése - a jegyzetekkel ellentétben - előírható és ellenőrizhető.
	Mindezek alapján megállapítható, hogy a büntetőeljárás során keletkezett iratokból másolat adásáról szóló 4/1991. (III.14.) IM-BM együttes rendelet 4. §-ában a védőre is vonatkozó korlátozás sérti a védelemhez való jog alkotmányos büntetőeljárási alapelvét.
	Ajánlás: az alkotmányos visszásság megszüntetésére az 1993. évi LIX. törvény 25. §  alapján javaslom az igazságügyminiszternek a 4/1991. (III.14.) IM-BM együttes rendelet olyan módosítását, amely biztosítja a védői jogok teljes körű érvényesülését. 

Budapest, 1997. október

Gönczöl Katalin