OBH 8402/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Zséger Barbara

Az eljárás megindulása

A panaszos beadványában sérelmezte, hogy az önkormányzat elutasította közgyógyellátási igazolvány iránti kérelmét. 

Megállapított tényállás

A panaszos 1997. januárjában közgyógyellátási igazolvány iránti kérelmet adott be az önkormányzathoz, melyet a polgármester az ügyfél jövedelmi helyzetére hivatkozva elutasított. Az ügyfél fellebbezett a döntés ellen, de a képviselő-testület az I. fokú határozatot helybenhagyta. A panaszos 1999. júliusában beadott közgyógyellátási igazolvány iránti kérelmét a polgármester azonos indokkal utasította el. 

A panaszos 1997 folyamán öt alkalommal részesült gyógyszerutalványban (március, augusztus, szeptember, november és december hónapokra), ezen kívül egyszer átmeneti segélyt kapott. 1998-ban az első három hónapban támogatta az önkormányzat gyógyszerutalvánnyal. 

A panaszos 1998-ban beadott fűtési támogatás és gyógyszertámogatás iránti kérelmeit az önkormányzat arra hivatkozással utasította el, hogy az ügyfél jövedelme meghaladja az öregségi nyugdíjminimum kétszeresét. 

Alkalmazott jogszabályok

1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról

"45. § (1) A települési önkormányzat képviselő-testülete a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került, valamint időszakosan vagy tartósan létfenntartási gonddal küzdő személyek részére a rendeletében meghatározott átmeneti segélyt nyújt. Átmeneti segély pénzintézeti tevékenységnek nem minősülő kamatmentes kölcsön formájában is nyújtható.
(2) Az átmeneti segély adható alkalmanként és havi rendszerességgel. Az alkalmankénti segély gyógyszertámogatásként, illetve az egészségbiztosítás által nem vagy csak részben támogatott egészségügyi szolgáltatás díjaként is megítélhető. A havi rendszerességgel adott átmeneti segély jövedelemkiegészítő támogatásként, rendszeres nevelési támogatásként, továbbá az önkormányzat rendeletében meghatározott más ellátási formaként is nyújtható.
(3) Elsősorban azokat a személyeket indokolt átmeneti segélyben részesíteni, akik önmaguk, illetve családjuk létfenntartásáról más módon nem tudnak gondoskodni, vagy alkalmanként jelentkező többletkiadások, különösen betegség, elemi kár miatt anyagi segítségre szorulnak."

"50. § (1) Közgyógyellátásra jogosult
a) a bentlakásos gyermek- és ifjúságvédelmi intézményben lakó, az átmeneti gondozott, az átmeneti és tartós nevelésbe vett kiskorú;
b) a 37/A. § (1) bekezdésének a) pontja szerint rendszeres szociális segélyben részesülő;
c) a pénzellátásban részesülő hadigondozott és a nemzeti gondozott;
d) a sorkatonai családi segélyben részesülő;
e) a központi szociális segélyben részesülő;
f) a rokkantsági járadékos;
g) az, aki I., II. csoportú rokkantsága alapján részesül nyugellátásban, baleseti nyugellátásban;
h) az, aki után szülője vagy eltartója magasabb összegű családi pótlékban részesül.
(2) A települési önkormányzat képviselő-testülete az (1) és (3) bekezdésben foglaltakon kívül annak is megállapíthatja a közgyógyellátásra való jogosultságát, aki szociálisan rászorult és gyógyszerköltsége olyan magas, hogy azt létfenntartása veszélyeztetése nélkül nem képes viselni."

Budapest Főváros XI. kerületi Önkormányzat 8/1997. (IV. 30.) XI. ÖK. sz. rendelete a szociális ellátásokról

Fűtési támogatás
10. § (1) "A támogatásra jogosult az a személy vagy család, amely az Sztv. 38. §-nak (3)b.) pontjában meghatározott feltételeknek megfelel, mely a következőket tartalmazza:
A lakás fűtési költségeinek havi összege eléri a háztartás havi összjövedelmének 20%-át és a háztartásban a jövedelem nem haladja meg a nyugdíjminimum kétszeresét."

25. § (1) "Az SZTV 50. § (1) és (3) bekezdésekben meghatározottak körén túlmenően a Szociális Bizottság méltányossági alapon közgyógyellátási igazolványt biztosíthat azoknak a személyeknek, akiknek jövedelme nem haladja meg a nyugdíjminimum kétszeresét és közgyógyellátásra kiváltható gyógyszereinek költségei meghaladják az összjövedelmének tíz százalékát." 

Érintett alkotmányos jog

Alkotmány 70/E. § "(1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg."

A vizsgálat megállapításai

Az Alkotmánybíróság  26/1993. (IV. 29.) AB határozata szerint: "Az Alkotmány hivatkozott 70/E. § (1) bekezdése szerint a szociális biztonsághoz való jognak – magában az Alkotmányban kiemelt – tartalmi eleme, alkotmányos követelménye, öregség, betegség stb. esetére a megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jogosultság biztosítása és garantálása. Ezt az ellátáshoz való jogot az állam a társadalombiztosítás és a szociális intézményrendszerek útján valósítja meg." Az állam tehát akkor tesz eleget a 70/E. §-ban megfogalmazott kötelezettségének, ha a szociális ellátás biztosítására megszervezi és működteti a társadalombiztosítás és a szociális támogatások rendszerét. Ezen belül a jogalkotó maga határozhatja meg, hogy milyen eszközökkel éri el az Alkotmánybíróság által is megkövetelt minimális ellátási szintet. Mint azt az országgyűlési biztosok 1998. évi Beszámolójukban megállapították "önmagában tehát az, hogy a kialakított ellátási rendszerekben hol vonják meg azoknak az állami támogatásoknak a határát, amelyek a szociális biztonság fenntartását szolgálják, nem vezethet alkotmányos joggal kapcsolatos visszássághoz, feltéve, ha az ellátási szint nem veszélyezteti a személy életét, testi épségét, illetve nem sérti emberi méltóságát."

A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény szerint a települési önkormányzat köteles gondoskodni a szociális alapellátásról, mely kötelező feladatának ellátása során a teljesítés módja, színvonala tekintetében rendelkezik mérlegelési lehetőséggel. A szociális biztonsághoz való joggal összefüggésben akkor van mód visszásság megállapítására, ha az önkormányzatok e kötelező feladatuk kapcsán jogalkotási kötelezettségeiknek nem tettek eleget, ha teljesen ellátatlanul hagyják a területükön élő lakosságot, nem gondoskodnak a helyi szociális ellátórendszer kialakításáról. Eljárási jogszabálysértés szintén vezethet - a jogállamiság alkotmányos elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, vagy a jogorvoslathoz való jog sérelme mellett - a szociális biztonsághoz való joggal kapcsolatban visszássághoz, ha az önkormányzatok jogalkalmazása nem felelt meg a jogszabályoknak, az ügyfél körülményeit nem az előírásoknak megfelelően vizsgálta meg az eljáró államigazgatási szerv és ezért a kérelmező ellátatlanul maradt.

A vizsgálat során megküldött iratokból megállapítható, hogy az önkormányzat eljárása során jogszabályt nem sértett. Megállapítható tovább, hogy eleget tett a jogszabályi kötelezettségének, rendelkezik a rászorultság keretében nyújtható támogatási formákkal és jogszabályokban foglalt lehetőségnek megfelelően támogatta a panaszost. A közgyógyellátási igazolvány elutasítása a jogszabályi rendelkezéseknek megfelelően történt, hiszen a panaszos alanyi jogon - a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény szerint - nem jogosult erre a támogatási formára, az önkormányzati hatáskörbe tartozó szabályozás feltételeinek pedig jövedelmi helyzete miatt nem felelt meg. 

A fentiekre tekintettel alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot nem állapítok meg és ajánlástételi jogommal nem élek.

Budapest, 1999. november 9.

Dr. Polt Péter