OBH 8392/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kollár Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

Panaszos 1997. szeptember 19-én a Vám- és Pénzügyőrség Békés Megyei Nyomozó Hivatala által szabálysértés gyanuja miatt foganatosított lefoglalást, illetve a lefoglalás megszüntetésének elmulasztását sérelmezve fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához. A panaszos beadványában a szabálysértés elkövetését is vitatta.
Az ügyben a tulajdonhoz való jog sérelmének gyanúja miatt indult eljárás.
Az eljárás során adat illetve felvilágosítás kérése céljából megkerestem a Békés Megyei Vámhivatalt illetve a Vám és Pénzügyőrség Békés Megyei Nyomozóhivatalát , amely szervek a kért információkat a rendelkezésemre bocsátották.

A megállapított tényállás

A beadvány érdemi vizsgálatra alkalmasságának megállapítását célzó elemzés során megállapítottam, hogy a beadványnak kizárólag a lefoglalás megszüntetése elmaradásával kapcsolatos részeit vizsgálhatom, amelyre vonatkozóan a következő tényállás volt megállapítható:
A békéscsabai vámhivatal 1993. májusában kelt,  Bü.5132/1-1993. számú határozatában megállapította, hogy a panaszos devizaszabálysértést követett el. A Vámhivatal a korábban lefoglat, magyar fémjelű és a vámmentes keret terhére az ország területére behozható, összesen 8.750,- Ft. értékű aranytárgyak lefoglalását megszüntette, azok kiadását rendelte el. A Vámhivatal a külföldi fémjelű, összesen 341.900,- Ft. értékű aranytárgyak lefoglalását a szabálysértés elkövetését megállapító határozatban megszüntette és azokat szabályszerű vámeljárás lefolytatására kiadni rendelte. Felhívta ugyanakkor a panaszos figyelmét arra, hogy a  visszaadni rendelt aranytárgyak szabályszerű vámkezelése céljából a határozat jogerőre emelkedését követő harminc napon belül a Békéscsabai Vámhivatalnál jelenjen meg, ellenkező esetben az aranytárgyakat értékesítik.  A vámhivatal a szabálysértési határozatban azt is megállapította, hogy a panaszos a 17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet 150.§-ába foglalt szabálysértést is elkövette, ezért őt figyelmeztetésben részesítette.
A lefoglalt aranytárgyakat a Vám és Pénzügyőrség Nyomozó Hivatala letétbe helyezés céljából 1994. január 12-én kelt értesítése alapján megküldte a Magyar Nemzeti Bank Emissziós Főosztályának, amely azt nyilvántartásba vette.
A Békés Megyei Vámhivatal illetve a Vám- és Pénzügyőrség Békés Megyei Nyomozóhivatala egyaránt arról tájékoztatott, hogy a panaszos vámkezelés iránti eljárás lefolytatását nem indítványozta.

Az ügy jogszabályi háttere   

1968. évi I. törvény a szabálysértésekről

21. § (1) El kell kobozni azt a dolgot,
a) amelyet a szabálysértés elkövetéséhez eszközül használtak, vagy amely a szabálysértés útján jött létre, feltéve mindkét esetben, hogy annak birtokban tartását a jogszabály tiltja, illetőleg annak az elkövető részéről való birtokban tartása a közrendre vagy a közbiztonságra veszélyes;
b) amelyet az elkövető a szabálysértés elkövetéséért kapott.
(2) El kell, illetőleg el lehet kobozni azt a dolgot, amelynek elkobzását a szabálysértést meghatározó külön jogszabály kötelezővé, illetőleg lehetővé teszi, feltéve, hogy az elkobzás nem okoz aránytalanul súlyos hátrányt.

45. § (1) A szabálysértési hatóság lefoglalhatja azt a dolgot, amely bizonyítékul szolgál, vagy elkobzás alá eshet.
(6) Ha a további eljárás érdekében már nincs rá szükség, a lefoglalást meg kell szüntetni. Ilyenkor a dolgot, illetőleg az értékesített dolog ellenértékét vissza kell adni a jogosultnak. Ha a jogosult ismeretlen, a lefoglalt dolog az állam tulajdonába kerül. A később jelentkező jogosult az elévülési időn belül kérheti a dolognak tulajdonába való visszaadását, illetőleg az értékesített dolog ellenértékét.

116. § (1) Aki a devizáról szóló törvényben vagy a felhatalmazásán alapuló jogszabályokban meghatározott valamely kötelezettséget vagy tilalmat
a) a Btk. 309. §-ának (1) bekezdésében írt módon ötvenezer forintot meg nem haladó értékre;
b) más módon, értékre tekintet nélkül
szándékosan megszegi, úgyszintén, aki ezt megkísérli, ötvenezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(2) Aki az (1) bekezdés a) pontjában említett kötelességszegést nem jelentős érték tekintetében, vagy a b) pontban írt kötelességszegést értékre tekintet nélkül gondatlanul követi el,
(5) Azt a pénzt vagy egyéb dolgot, amelyre nézve a szabálysértést elkövették, el lehet kobozni.

1966. évi 2. törvényerejű rendelet a vámjog szabályozásáról

6. § Vámfizetésre kötelezett az, aki
a) a vámárut maga vagy megbízottja útján a belföldi forgalom számára vámkezelteti;
b) a vámárut jogellenesen belföldi forgalomba hozza, vagy az ilyen forgalombahozatalt elősegíti;
c) olyan vámárut szerez meg, amelyről tudja, vagy kellő gondosság mellett tudnia kellett volna, hogy azt vám terheli.

17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet egyes szabálysértésekről

Visszaélés a rendelkezési jog korlátozásával vámkezelt árukkal

150. § (1) Aki a rendelkezési jog korlátozásával vagy feltételtől függően vámkezelt árut a vámjogszabályokban meghatározott korlátozástól vagy feltételektől eltérően értékesít, elidegenít, használ, felhasznál, vagy ilyen árut megszerez, illetőleg az ilyen áru elidegenítésében közreműködik,
húszezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(2) Azt a dolgot, amelyre nézve az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértést elkövették, el lehet kobozni.

Az érintett alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYÁ-ról

13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

A 7/1991. ( II. 28. ) számú határozatában az Alkotmánybíróság a következőket fejtette ki:
" Az Alkotmány a tulajdonhoz való jogot ugyan nem a XII. ún. alapjogi fejezetben szabályozza, hanem  azt a szabadságjogoktól különválasztottan mondja ki, de nyilvánvalóan alapvető jogként részesíti alkotmányos védelemben akkor is, ha bizonyos körben a tulajdoni részjogosítványokat egyes törvények korlátozzák."
" A rendelkezési jog korlátozása csak akkor jár magának a tulajdonjognak mint alkotmányos jognak a korlátozásával, így csak akkor alkotmányellenes, ha az elkerülhetetlen tehát kényszerítő ok nélkül történik, továbbá a korlátozás súlya a korlátozással elérni kívánt célhoz képest aránytalan."

A vizsgálat megállapításai

A vizsgálat annak megállapítására irányult, hogy a lefoglalás megszüntetésének feltételhez kötése az eljárás tárgyául szolgáló szabálysértési eljárásban aránytalan illetve az Alkotmány által meg nem engedett célra irányuló jogkorlátozásnak minősül-e. A feltett kérdés megválaszolásához tisztázni kellett a vámkezeléssel az állam által elérni kívánt célt 
Az állam érdeke az, hogy megfelelő időben hozzájusson a költségvetési bevételekhez, ami az állami kiadások fedezetét - a maga eszközrendszerével - kellően biztosítja. A vámeljárásra vonatkozó szabályok meghatározásakor a jogalkotónak több szempontot kell szem előtt tartania: az államhatáron át történő személyi- és árumozgás lehetőleg gyors és zökkenőmentes legyen, de emellett hatékonyan érvényesüljön az állam vámbevételi és biztonsági érdeke, valamint - többek között - kulturális javainak védelme. Az előbbiekben felsorolt érdekek védelmét elsősorban a vámjogszabályok szolgálják, de azokat hivatottak védeni az ultima ratio szerepét betöltő szabálysértési és büntetőjogi rendelkezések is. 
A vámvizsgálat a vámhatóság olyan sajátos eljárási cselekménye, amelynek alapján a vámkezelési kérelemben szereplő adatokkal összehasonlítja a vámeljárásban részesíteni kért árut/vámárut és szükség szerint meghatározza annak vámértékét vagy vámtarifaszámát. Az aki az ország területére vámárut hoz be, köteles a vámszervekkel együttműködni. A 17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet 150. §-a éppen ennek a kötelezettségnek az elmulasztását minősíti szabálysértéssé, és ezzel az államnak a vámbevételek maradéktalan rendelkezésre állásához fűződő érdekét hivatott kifejezésre juttatni .
Megállapítom, hogy a lefoglalás megszüntetésének feltételhez kötését a visszaélés a rendelkezési jog korlátozásával vámkezelt árukkal szabálysértési tényállás megvalósulása indokolta. A szabálysértések megállapítása után a vámhivatal joggal feltételezte, hogy a panaszos önszántából a vámeljárás lefolytatását nem fogja kezdeményezni, ugyanakkor a lefoglalás megszüntetésére vonatkozó rendelkezéseket a vámhivatal nem sértette meg. A lefoglalás megszüntetésének feltételhez kötöttségét illetve a vámeljárás kezdeményezésének szükségességét a szabálysértési határozatban a panaszossal közölték. 
A fent kifejtettek alapján a lefoglalás  megszüntetésének feltételhez kötése nem tekinthető alkotmányos cél nélkülinek, sem aránytalannak, ezért alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság nem áll fenn.

Budapest, 1998. december 22.

Dr. Polt Péter