OBH 8305/1997.
 Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Horváth Judit

A vizsgálat megindítása

A Magyar Hírlap 1997. szeptember 18-i számában " Nagyhörcsök az elprivatizált falu " címmel jelent meg az a cikk, amelyből tudomásomra jutott, hogy a cikk megjelenését megelőző hetekben 152 ember maradt vezetékes ivóvíz nélkül Nagyhörcsökön. A majorság  Sárbogárd Város Önkormányzatához tartozik. A cikk azt állította, hogy a volt állami gazdaság eladása (privatizációja) következtében alakult ki a probléma. 
Az Alkotmány 70/D. § (1) bekezdésében foglalt legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog érintettsége miatt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (2) bekezdése alapján az ügyben hivatalból vizsgálatot indítottam.
Tájékoztatást kértem Sárbogárd Önkormányzatának polgármesterétől, valamint felkértem az Állami Számvevőszék elnökét, hogy a privatizációs eljárást vizsgálja ki. Az Állami Számvevőszék elnöke az ÁPV. Rt. Felügyelő Bizottságának továbbította megkeresésemet.

A megállapított tényállás

Nagyhörcsök puszta és a hozzá kapcsolódó mezőgazdasági területek, majorok eladására (privatizálására) az 1993. december 27-én kelt adásvételi szerződés alapján került sor. Az eladó a Mezőfalvai Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Rt., az adásvételi szerződés megkötésének időpontjában 100%-os állami tulajdonban volt. A tulajdonosi jogokat az Állami Vagyonkezelő Rt. (továbbiakban ÁV. Rt.) gyakorolta. A vevő a SÁR-TEX Kft., melynek neve - az 1994. május 16- i tulajdonos változás  miatt - Nagyhörcsök Kft-re módosult. A szerződés 9/a. pont 2. bekezdése szerint a megvásárolt ingatlant vízellátási szolgalom terhelte a telep vízvezetékrendszeréről a szerződésben megnevezettek részére, térítés ellenében. A vevő ezt a szerződésben vállalt kötelezettségét 1994-től 1997. áprilisáig teljesítette, azonban ekkor egy viharkár tönkretette a vízművet és a vízszolgáltatás megszűnt a majorban.
Ezután vita alakult ki az önkormányzat és a Nagyhörcsök Kft. között, hogy kinek a feladata a vízellátás biztosítása. A probléma rendezése érdekében Sárbogárd Város Önkormányzata és a Nagyhörcsök Kft. több alkalommal folytatott egyeztető tárgyalásokat, amelyek 1997. április 19-ig eredménytelenek maradtak. 1997. április 29-én kelt az a megállapodás, mely szerint az önkormányzat feladata lesz a majorság vízellátásának megoldása. 1997. november 27-én került sor azoknak a szerződéseknek az aláírására, amelyek a Nagyhörcsök Kft. és Sárbogárd Önkormányzata között véglegesen rendezték a vízmű, a vízhálózat és a vízellátás részleteit, jogi kereteit. A megkötött szerződések alapján a jövőben - figyelemmel az önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. tv. 8. §-ra és az egyéb vízügyi rendelkezésekre - Sárbogárd Város Önkormányzata látja el a majorságban a lakossági vízellátással kapcsolatos feladatokat.
Az ÁPV. Rt. Felügyelő Bizottsága a privatizációs eljárás kivizsgálása során azt állapította meg, hogy a Mezőfalvai Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Rt. ügyvezetése az adásvételi szerződés megkötésekor a gazdasági társaságokról szóló 1998. évi VI. tv. szerint saját jogkörében járt el. Az adásvételi szerződés 4-ik pontjában a szerződést kötő felek úgy rendelkeztek, hogy az időlegesen állami tulajdonban lévő vagyon értékesítéséről, hasznosításáról és védelméről szóló 1992. LIV. tv. vonatkozó rendelkezéseire figyelemmel az ÁV. Rt. kifejezett jóváhagyásával lép hatályba a szerződés. A Felügyelő Bizottság álláspontja szerint a fenti törvény a szerződésben résztvevő felekre nem vonatkozik, ezért az arra való hivatkozás téves volt. A szerződés 4-ik pontjára a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. tv. 215. §-ában megfogalmazottakat kellett volna alkalmazni. Az ÁV. Rt-nek alapítói határozattal kellett volna az 50 millió Ft feletti elidegenítést jóváhagyni. A Mezőfalva Rt-nek mint 100%-os tulajdonosnak közgyűlési hatáskörben alapítói határozattal kellett volna "engedélyezni" az ügyletet. A felek ezeket a rendelkezéseket mosták össze a szerződés 4-ik pontjában.  A Felügyelő Bizottság vizsgálata során megállapította, hogy az 1993. december 27-i adásvételi szerződés előkészítésért, megkötéséért a Mezőfalvai Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Rt. ügyvezetése a felelős. Az ÁV. Rt. a gazdasági társaságokról szóló 1988. évi VI. tv. alapján tulajdonosi jogkörében eljárva a törvényben rögzített szabályoknak megfelelően - az ügyletnek a társaság működésére gyakorolt hatására figyelemmel döntött a szerződés jóváhagyása ügyében. Az ÁPV. Rt. Felügyelő Bizottsága a vizsgálat befejezését követően javasolta az ÁPV.  Rt. Igazgatóságának, hogy tulajdonosi jogkörében járjon el a többségi állami tulajdonú társasági részesedéssel működő mezőgazdasági társaságok ügyvezetésénél annak érdekében, hogy - amennyiben a jövőben hasonló jellegű ingatlanok adásvételére kerül sor - a szerződések előkészítése, megkötése alkalmával fokozott figyelemmel járjanak el. Olyan szerződést kössenek, amely tételesen felsorolja az érintett lakosság alapvető ellátását meghatározó szolgáltatásokat, (pl. vízellátás, áramszolgáltatás, fűtés) és az ahhoz kapcsolódó szerződési feltételeket.

Az érintett alkotmányos jog és a vizsgálat megállapításai

A vizsgálatot azért indítottam, mert az újságcikkből arra következtettem, hogy a majorságban kialakult helyzet az ott lakók legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogát veszélyezteti.
Az Alkotmány 70/D (1) §-a szerint a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
Az önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény ( továbbiakban Ötv. ) 8. § (4) bekezdése alapján a települési önkormányzat többek között köteles gondoskodni az egészséges ivóvízellátásról.
Ebben a bekezdésben a törvény olyan önkormányzati feladatokat és közszolgáltatásokat ír elő, amelyek ellátására a települési önkormányzatok nagyságuktól, teherbíró képességüktől függetlenül egyaránt kötelesek. Garanciális jelentősége van annak, hogy már e törvény meghatározza a helyi közszolgáltatásoknak azt a körét, amelyről minden települési önkormányzat köteles gondoskodni. Ezek a kötelező (obligatórius) feladatok, melyek a feladatoknak azt a minimális körét jelentik, amelyek elengedhetetlenül szükségesek a helyi közösség alapfokú ellátásához, a település üzemeléséhez. Ezek sorában kötelező közszolgáltatásként az Ötv. a következőket határozza meg: minden település köteles gondoskodni az egészséges ivóvízellátásról, az óvodai nevelésről, az általános iskolai oktatásról és nevelésről, az egészségügyi és a szociális alapellátásról, a közvilágításról, a helyi közutak és köztemetők fenntartásáról.
Az Ötv. nem határozza meg e közszolgáltatások fogalmát és az egyes feladatkörök tartalmát, mélységét. Azokat más törvényekből ismerhetjük meg. Az ivóvíz fogalmát a vízgazdálkodásról szóló 1995. évi LVII. törvény 1. számú mellékletének 9. pontja határozza meg. Ugyancsak a vízgazdálkodásról szóló törvény határozza meg a vizekkel és vízi létesítményekkel kapcsolatos részletes feladatokat.
A fentiek alapján megállapítottam, hogy Sárbogárd Város Önkormányzata köteles Nagyhörcsökön a vízellátást - a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően - biztosítani, függetlenül attól, hogy ez a kötelezettsége a privatizációs eljárás következtében vagy attól függetlenül állt-e elő. A tudomásomra jutott információk szerint e kötelességének az önkormányzat mára már eleget tett. Addig is amíg a vízvezetéket nem tudták helyreállítani, lajtos kocsival, illetve később közkutakból biztosították az ivóvizet, a vízellátás folyamatos volt. Az állampolgárok alapvető jogai az ügyben nem sérültek, egyéb sérelmeik pedig nem az országgyűlési biztos eljárásában orvosolhatók. Emellett  természetesen elismerem azt, hogy a vezetékes ivóvíz ellátás után alacsonyabb szintű vízellátás méltánytalan volt  a lakosságra nézve, de ez nem tekinthető alkotmányos visszásságnak. Az Ötv. szerint az önkormányzatnak kötelessége az ivóvíz ellátás biztosítása, de arról nem rendelkezik, hogy ennek a kötelezettségének milyen módon tegyen eleget. Az önkormányzat azzal, hogy lajtos kocsival, majd közkúttal biztosította az ivóvízellátást, megfelelt e törvényi előírásnak. 
Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztos akkor járhat el ha valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben állampolgárokat sérelem ért vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn.
Eljárási jogosultságom az önkormányzat tekintetében fennállt, de eljárásom közben észleltem, hogy az ÁPV. Rt. tevékenységét nem vizsgálhatom.
Jelen esetben az ÁPV. Rt. a hozzá rendelt állami vagyon tekintetében, mint az állam tulajdonosi jogainak gyakorlója és nem mint hatóság járt el. Az adásvételi szerződés tisztán polgári jogi jogviszony, így az abból fakadó bármilyen követelések, problémák csak a bíróság előtt érvényesíthetők, illetve tisztázhatók.
A fentiek alapján nincs hatásköröm arra, hogy az ÁPV. Rt.  eljárását  a konkrét ügyben minősítsem, esetleges felelősségét megállapítsam. Az ÁPV. Rt. Felügyelő Bizottságának vizsgálata azonban arra enged következtetni, hogy az adásvételi szerződés előkészítését nem kellő körültekintéssel végezték. Ezt igazolja az a felhívásuk, amellyel az ÁPV. Rt. Igazgatóságához fordultak. Ez az intézkedés a jövőre nézve nagy valószínűséggel megakadályozza, hogy hasonló jellegű problémák előforduljanak.
A konkrét ügyben a privatizációs eljárás következményeiből fakadó önkormányzati követeléseket csak bírósági úton lehet érvényesíteni.
A fentiekre tekintettel az ügyben további eljárásra nincs lehetőségem.

Budapest, 1998. október  13.

Gönczöl Katalin