OBH 8284/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
kapcsolódó ügyirat az OBH 8360/97.
Ügyintéző: dr. Kovács Zsolt
Az eljárás megindítása:

A Délmagyarország 1997. szeptember 15-i száma adott tájékoztatást a szegedi Kereszttöltés utcai nyugdíjasház lakóinak panaszáról. A panaszosok egyike közvetlenül is az Országgyűlési Biztos Hivatalához fordult, és beadványában kifogásolta, hogy az önkormányzat ma már nem biztosítja számukra azokat a feltételeket, amelyek miatt a nyugdíjasházi elhelyezésüket kérték, és amiért évtizedekkel ezelőtt lemondtak a saját jogú tanácsi bérlakásukról.

A szociális biztonsághoz fűződő alkotmányos jogok sérelmének lehetősége miatt vizsgálatot indítottam, és az ügyeket egyesítettem. Az önkormányzat álláspontjának kikérését követően a következőket állapítottam meg: 

A tényállás

A szegedi Kereszttöltés utcai nyugdíjasok házát 1977-ben hozta létre a Tanács. A lakók egészségügyi ellátását az épületben lakó orvos, és a körzeti orvos, míg a szociális ellátásukat - étkeztetést, foglalkozást - az Öregek Napközi Otthona biztosította.

Az 1990-es évektől fokozatosan csökkent egyes szolgáltatások minősége, míg más szolgáltatások ingyenessége szűnt meg. A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. tv. és a lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre vonatkozó egyes szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. tv. a nyugdíjasház fogalmát már nem ismeri, így annak fenntartására a tulajdonos önkormányzatokat nem is kötelezi.

A nyugdíjas bérlők egy része azt kifogásolta, hogy nincs az épületben éjszakai orvosi ügyelet, így nem érzik magukat biztonságban, míg mások azt kifogásolták, hogy a nyugdíjasház ma már nem több mint önkormányzati tulajdonú bérlakás, de a lakókat nem illetik meg azok a jogok amelyekkel az ilyen lakások bérlői rendelkeznek. Nem fogadhatnak be senkit a lakásba, azt nem cserélhetik el, és nem vásárolhatják meg, holott néhány lakónak megoldást jelentene, ha a lakásába eltartót, illetve családtagot fogadhatna be. 

Az  ügy jogi háttere:

A./ 1949. évi XX. tv.			A Magyar Köztársaság Alkotmánya 

B./ 1/1971. (II. 8.) Korm. r. 		A lakások elosztásáról és a lakásbérletről

C./ 1993. évi LXXVIII. tv.  		A lakások és helyiségek bérletére, valamint az 						elidegenítésükre  vonatkozó  egyes szabályokról

D./ 772/B/1990. AB hat. 		A szociális biztonságról

Az  alkalmazott jogszabályok:

A Magyar Köztársaság Alkotmánya 

32/B. § (1) Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának feladata, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatban tudomására jutott visszásságokat kivizsgálja vagy kivizsgáltassa, és orvoslásuk érdekében általános vagy egyedi intézkedéseket kezdeményezzen.

43. § (2) A helyi önkormányzati jogokat és kötelezettségeket törvény határozza meg. Az önkormányzat hatáskörének jogszerű gyakorlása bírósági védelemben részesül, jogai védelmében az önkormányzat az Alkotmánybírósághoz fordulhat.

70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.

1/1971. (II. 8.) Korm. rendelet a lakások elosztásáról és a lakásbérletről (1993. XII. 31-i dátummal hatályon kívül helyezte az 1993. évi LXXVIII. tv.)

134. § (1) A nyugdíjasok háza a nyugdíjasok, illetőleg az öregségi nyugdíjkorhatárt elért személyek határozatlan idejű elhelyezésére szolgáló lakást, továbbá az életkoruknak és az egészségi állapotuknak megfelelő gondozást nyújtó olyan lakóépület, amelyben a) a bérlők rendszeres egészségügyi (körzeti orvosi és körzeti betegápolói) ellátásáról és állandó (nappali és éjszakai) gondozói ügyeletről kell gondoskodni, b) a bérlők részére – a külön jogszabályok szerint – házi szociális gondozást kell biztosítani, továbbá c) az 1981. január 1. napja után létesített nyugdíjasok házában a bérlők igényeit is kielégítő öregek napközi otthonát kell – a külön jogszabályok szerint – működtetni. 
(2) A nyugdíjasok házában az (1) bekezdésben említett egészségügyi és szociális ellátásról és szolgáltatásokról a fővárosi kerületi, a megyei városi, a városi tanács végrehajtó bizottsága egészségügyi feladatot ellátó szakigazgatási szerve, illetőleg a községi szakigazgatási szerv köteles gondoskodni.

135. § (3) Bérlőül csak az jelölheti ki, aki: 
a) nyugdíjas, illetőleg az öregségi nyugdíjkorhatárt elérte,
 b) önmaga ellátására képes, de egészségi állapota miatt segítséget igényel és a családi gondozást nélkülözi;
c) legalább komfortos vagy – indokolt esetben – korszerűsítéssel komfortossá tehető, illetőleg közérdekű lakásigények kielégítésére fordítható állami lakásának bérleti jogviszonyairól az azzal rendelkező szerv javára lemond és azt a bérbeadó részére kiürítve visszaadja, továbbá
 d) a lakással kapcsolatos fizetési kötelezettségének teljesítését maga – vagy készfizető kezes is – vállalja. 
(4) Bérlőül a kisajátított, illetőleg közületi elhelyezés céljára igénybe vett lakás használója is kijelölhető, ha a (3) bekezdés a), b) és d) pontjában foglalt feltételeknek megfelel és a nyugdíjasok házában levő lakást cserelakásként elfogadja.

136. § A nyugdíjasok házában a bérlőt terhelő javítási és karbantartási munkálatok elvégeztetéséről – a bérlő kérésére és költségére – a bérbeadó gondoskodik.

137. § (1) A nyugdíjasok házában levő lakásba a bérlő csak olyan házastársát fogadhatja be, aki 
a) nyugdíjas, illetőleg az öregségi nyugdíjkorhatárt elérte,
b) önmaga ellátására képes, továbbá 
c) nem esik a 135. § (5) bekezdésében említett kizáró okok alá.
(2) A lakással rendelkező szerv – az egészségügyi osztállyal egyetértésben – az (1) bekezdés a) pontjában foglalt feltétel alól felmentést adhat. 
(3) Az (1) és a (2) bekezdés rendelkezései ellenére történt befogadás a lakás rendeltetésellenes használatának minősül: a befogadott személy a bérlő halála esetén a lakásbérleti jogviszonyt nem folytathatja.

138. § A bérlő a lakásbérleti jogviszonyáról csak a lakással rendelkező szerv javára mondhat le.

139. § Ha a lakásbérleti jogviszony megszűnik és a bérlő a lakást üresen, rendeltetésszerű használatra alkalmas állapotban a bérbeadónak visszaadja, ezzel egyidejűleg részére pénzbeli térítést vagy – kérelmére – helyette a lakásigénye mértékének felső határát meg nem haladó szobaszámú olyan komfortfokozatú lakást kell adni, amilyent a nyugdíjasok házába költözésekor átadott.

140. § (1) A bérlő a lakását csak nyugdíjasok házában levő lakással vagy olyan más lakással cserélheti el, amelynek bérlője vagy tulajdonosa a 135. § értelmében nyugdíjasok házában levő lakás bérlője lehet. Ilyen esetben a 135. § (3) bekezdésének c) pontjába foglalt feltételt nem kell teljesíteni.

Az 1993. évi LXXVIII. tv. a lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre vonatkozó  egyes szabályokról

74. § (1) A bérlő a nyugdíjasok házában lévő lakásba – a házastársa kivételével – más személyt állandó jelleggel a bérbeadó hozzájárulásával fogadhat be.
(2) Ha a nyugdíjasok házában lévő lakásra fennálló szerződést a bérlő felmondja és a lakást üresen, rendeltetésszerű használatra alkalmas állapotban a bérbeadónak visszaadja, pénzbeli térítésre tarthat igényt, vagy részére legalább olyan lakást kell bérbe adni, amilyet a nyugdíjasok házába költözésekor a bérbeadónak átadott.
(3) A bérlő a garzonházban lévő önkormányzati lakásba, illetőleg a szobabérlők házában lévő önkormányzati tulajdonú lakrészbe a házastársa és kiskorú gyermeke kivételével más személyt állandó jelleggel a bérbeadó hozzájárulásával fogadhat el.

772/B/1990. AB határozat

Az Alkotmány 70/E. §-ának (1) bekezdésével kapcsolatosan az Alkotmánybíróság azt is kimondotta, hogy a szociális biztonság nem jelent sem biztosított jövedelmet, sem pedig azt, hogy az állampolgárok egyszer elért életszínvonala a gazdasági viszonyok kedvezőtlen alakulása következtében ne csökkenhetne.

A vizsgálat megállapításai:

A fentiek alapján megállapítható, hogy a korábbi szabályok szerint a nyugdíjasok házában kötött bérleti szerződés a lakásszerződések különös esete, melyben a bérlőt rendszeres egészségügyi körzeti orvosi és körzeti betegápolói ellátás és állandó nappali és éjszakai gondozói ügyelet, valamint a külön jogszabályok szerint, házi szociális gondozás illette meg. 
A jogszabályok változása a megkötött szerződéseket automatikusan nem módosíthatja, de az önkormányzat egyoldalú előnyöket nem köthet ki, szerződésszegés esetében azonban jogorvoslatot kizárólag a polgári jog szabályai szerint lehet kérni.

Az 1993-ban alkotott törvények az ország gazdasági helyzetéből indultak ki, így nem kötelezték az önkormányzatokat, hogy kizárólag egy épület lakói részére orvosi rendelőt tartsanak fenn. Az 1993. évi III. tv. az egészségügyi, és szociális gondozás biztosítására jelenleg is kötelezi az önkormányzatokat, de nem zárja ki, hogy az a gondozást a körzeti egészségügyi ügyelettel létesített közvetlen kapcsolattal teremtse meg. 

A Lakástörvény biztosítja a bérlőknek azt a jogát, hogy ha a szerződés teljesítésével nem elégedett, úgy azt felmondhatja, és ez esetben az önkormányzat számára a korábbi lakásának megfelelő önkormányzati bérlakást köteles biztosítani. Ezáltal nincs annak akadálya, hogy a nyugdíjasok házában lévő lakását kiürítve átadja, és az önkormányzati bérlakásban - az önkormányzat hozzájárulása esetén - ellátását, és gondozását eltartási szerződéssel biztosítsa.

Az Alkotmánybíróság többek között a 772/B/1990. AB határozatában fejtette ki, hogy az Alkotmányban deklarált szociális biztonsághoz való jog nem jelenti azt, hogy az állampolgárok egyszer elért életszínvonala a gazdasági viszonyok kedvezőtlen alakulása következtében ne csökkenhetne. Így nem jelent alkotmányos visszásságot az sem, ha egy korábbi szolgáltatás ingyenességét az önkormányzat megszünteti, és annak költségeihez jövedelemtől függő hozzájárulást ír elő.
 
Vizsgálatom során az önkormányzat tájékoztatott, hogy az önkormányzat közgyűlése az 1274/1997.(XII.11.) Kgy. számú határozatával a Kereszttöltés u. 29. sz. alatti Nyugdíjas Garzonházban két lakást szolgálati lakásnak minősített, és azt a lakók részére egészségügyi, és szociális ügyeletet ellátó szakképzett személyek részére adta bérbe. Ezzel a lakók részére az éjszakai ügyeletet ismét biztosította az önkormányzat. 

Az önkormányzat eljárásában alkotmányos visszásságot nem állapítottam meg, ezért az eljárást megszüntettem.

Budapest, 1998. június 9.

Gönczöl Katalin