OBH 8127/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Zséger Barbara

Az eljárás megindulása

A panaszos beadványában sérelmezte, hogy az önkormányzat nehéz helyzete ellenére nem részesíti támogatásban.

Megállapított tényállás

A vizsgálat során megkerestem az érintett önkormányzatot és tájékoztatást kértem a panaszosnak nyújtott szociális ellátásokkal kapcsolatban. A panaszost az önkormányzat 1997. folyamán két alkalommal részesítette átmeneti segélyben. Két, szintén átmeneti segély iránti kérelmét az önkormányzat arra hivatkozással utasította el, hogy korábban már kapott ilyen támogatást. A panaszos 1998. február 16-tól időskorúak járadékában részesül.

A panaszos 1997. július 16-án rendszeres szociális segély iránti kérelmet nyújtott be, melyet az önkormányzat 1997. augusztus 6-án kelt határozatával elutasított. A határozat indoklása szerint: "Az 1952. évi IV. tv. - családjogi törvény - 60-69. §-ai alapján azonban a szülő tartására elsősorban nem az önkormányzat kötelezett, hanem leszármazói... Önnek - az önkormányzat tudomása szerint - kettő nagykorú munkaképes, eltartásra köteles gyermeke van, ezért tartást pótló szociális segélyt az önkormányzat csak abban az esetben tud megállapítani, amennyiben tartási igényét gyermekeivel szemben eredménytelenül érvényesítette. Amennyiben kérelméhez csatolja gyermekeivel szembeni törvényes igényének eredménytelen érvényesítésére vonatkozó bírósági ítéletet, illetve egyéb hivatalos okiratot, úgy az önkormányzat rászorultságának megállapítása esetén igényének kielégítésétől nem fog elzárkózni."

Alkalmazott jogszabály
1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról
"37/A. § (1) A települési önkormányzat rendszeres szociális segélyt állapít meg annak a személynek, aki
a) a 18. életévét betöltötte és munkaképességét legalább 67%-ban elvesztette, illetve vakok személyi járadékában részesül,
b) a 62. életévét betöltötte,
c) aktív korú nem foglalkoztatott,
feltéve, hogy megélhetése más módon nem biztosított.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában akkor nem biztosított a megélhetése
a) az (1) bekezdés a)-b) pontjában megjelölt személynek, ha havi jövedelme, valamint családjában az egy főre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át,
...
és létfenntartást biztosító vagyona sem neki és sem családjának nincs. Nem tekinthető létfenntartást biztosító vagyonnak az ingóság, továbbá az az ingatlan, amelyben a személy és családja lakik.
37/B. § Nem állapítható meg rendszeres szociális segély annak
a) a személynek, aki
aa) egyéb rendszeres pénzellátásban részesül [4. § (1) bek. i) pont], kivéve, ha annak összege nem éri el az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének a 37/A. § (1) bekezdésének a)-b) pontjában megjelölt személy esetében a 80%-át, a 37/A. § (1) bekezdésének c) pontjában megjelölt személy esetében pedig a 70%-át;
ab) előzetes letartóztatásban van, elzárás büntetését, illetve szabadságvesztés büntetését tölti;
...
37/C. § (1) Az önkormányzat rendelete a rendszeres szociális segély folyósításának feltételeként előírhatja a családsegítő szolgálattal vagy a kijelölt szociális intézménnyel való együttműködési kötelezettséget. Együttműködésen az ellátásban részesülő személy szociális helyzetéhez és mentális állapotához igazodó programban történő részvételt kell érteni.
(2) Az önkormányzat rendeletben szabályozza
a) az együttműködés eljárási szabályait,
b) az együttműködési programok típusait,
c) az együttműködési kötelezettség megszegésének következményeit.
37/D. § A rendszeres szociális segély havi összegének megállapítására a 36. § rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell azzal az eltéréssel, hogy az aktív korú nem foglalkoztatott személy esetében az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 70%-a az irányadó.
37/E. § A rendszeres szociális segélyre való jogosultság feltételeit az önkormányzat évente legalább egyszer felülvizsgálja."
(Hatályos 1997. III. 28. - 1997. X. 31.)

Érintett alkotmányos jogok

Alkotmány 2. § "(1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam."

Alkotmány 70/E. § "(1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg."

A vizsgálat megállapításai

A szociális ellátórendszer kialakítása és működtetése az állam feladata, erre vonatkozóan alkotmányos kötelezettség terheli. A szociális ellátásról való gondoskodás a települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében, ezen belül azonban maga határozza meg – anyagi lehetőségeitől függően és a lakosság igényei alapján –, mely feladatokat, milyen mértékben és módon lát el. A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény szerint a települési önkormányzat köteles gondoskodni a szociális alapellátásról. E kötelező feladat ellátása során az önkormányzat a fent említett mértékű mérlegelési lehetőséggel nem rendelkezik, azt teljesítenie kell. Azonban a teljesítés módja, színvonala tekintetében ezen kötelezettségek megvalósításánál is van az önkormányzatnak mozgástere.

A beküldött iratokból megállapítható, hogy az önkormányzat az átmeneti segély iránti kérelmek elbírálása során a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően járt el. Az átmeneti segély, mint ellátási forma csupán adható támogatás, a szociális törvény ezzel összefüggésben csak keretszabályokat tartalmaz. Az önkormányzatok kötelezettsége ebben a kérdésben a szociális ellátásokról szóló helyi rendelet megalkotására terjed ki és arra, hogy rendelkezzen a szociális alapellátás keretében rászorultság esetén nyújtható támogatási formákkal. Nem sérti a szociális biztonsághoz való jogot és nem vezethet alkotmányos joggal kapcsolatos visszássághoz önmagában az, hogy kialakított ellátási rendszer hol vonja meg az adható támogatások határát, amennyiben az önkormányzat garantálja az ellátások egy minimális szintjéhez való hozzájutás lehetőségét.

Megsértette azonban az önkormányzat a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény rendelkezéseit akkor, amikor a panaszos gyermekeivel szembeni törvényes igényének eredménytelen érvényesítésére vonatkozó bírósági ítélethez, illetve egyéb hivatalos okirathoz kötötte a rendszeres szociális segély megállapítását. A rendszeres szociális segély törvényi szintű szabályozása kevés teret hagy az önkormányzati rendeletalkotásnak. A támogatás megállapítását szigorú feltételekhez köti, de nem szerepel a feltételek között a fent említett bírósági ítélet, illetve egyéb hivatalos okirat megléte. A törvény a feltételek között említi a kérelmező és családja jövedelmi és vagyoni helyzetét, hiszen a támogatás abban az esetben állapítható meg - többek között - ha a kérelmező havi jövedelme, valamint családjában az egy főre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át, és létfenntartást biztosító vagyona sem a kérelmezőnek, sem családjának nincs. Nem írja elő azonban az önkormányzat által kért iratok meglétét, így ezeket az önkormányzat sem szabhatta volna feltételül a támogatás megállapításához. Az önkormányzat eljárása a jogállamiság alkotmányos elvéből fakadó jogbiztonság követelményével és a szociális biztonsághoz való joggal összefüggésben okozott visszásságot. 

Ajánlás

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján a következő ajánlást teszem:

Az alkotmányos joggal kapcsolatos visszásság jövőbeni elkerülése érdekében az önkormányzat a kérelmek elbírálása során a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény rendelkezéseinek megfelelően járjon el.

Budapest, 1999. szeptember 14.

Dr. Polt Péter