OBH 7879/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: Dr. Somosi György

Az eljárás megindítása

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosához 33 család nevében érkezett beadványban az indítványozók az Alföldi Nyomda Rt. Böszörményi úti telephelyén folytatott környezetszennyező tevékenységet sérelmezték. A panaszosok előadták, hogy a levegő- és zajszennyezés a Nyomda Rotoman gépsorának működése során keletkezik.

Mivel a rendelkezésemre álló információk alapján a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog sérelmét kizárni nem lehetett, az ügyben vizsgálatot indítottam.

Eljárásom során tájékoztatást kértem a Tiszántúli Környezetvédelmi Felügyelőség igazgatójától az ügy körülményeiről, a megtett intézkedésekről. Ismételt megkeresésemben a korábbi, minden részletre kiterjedő tájékoztatás óta tett hatósági intézkedésekről kértem felvilágosítást, majd munkatársam rövid úton (távbeszélőn) kereste meg a Felügyelőség illetékes köztisztviselőit.

A megállapított tényállás

Az Alföldi Nyomda Böszörményi úti telephelyén 1989. május 22-óta üzemel a Rotoman Ofszetnyomó gépsor. A létesítéshez, üzembehelyezéshez a környezetvédelmi hatóság állásfoglalását, tervezési határértéket nem kértek. A lakossági panaszok az üzembehelyezést követően érkeztek a környezetvédelmi hatósághoz, a bejelentők kellemetlen, zavaró szaghatásra, látható füstképződésre panaszkodtak.

A Tiszántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság az 1990. április 2-án kelt határozatában - a korábban elvégzett emissziómérés eredményére figyelemmel - a formaldehid kibocsátás csökkentésére és a szaganyagok által okozott légszennyezés megszüntetésére kötelezte a Nyomdát 1990. december 31-i határidővel.

Az 1991. május 9-i utóellenőrzés tapasztalataira figyelemmel a Nyomdát ismét kötelezték a káros mértékű légszennyezés megszüntetésére 1991. december 31-i határidővel.

A Nyomda által 1993. november 23-án benyújtott szakértői vélemény szerint a formaldehid koncentráció határérték közelében van.

1994. februárjában - panaszbejelentést követően - ismételt helyszíni ellenőrzésre került sor. Mivel az ellenőrzés alkalmával a panasz megalapozottsága megállapítható volt, a Felügyelőség újabb kötelezést adott ki az emisszió csökkentésére, utóégető beépítésével 1994. december 31-i határidővel.
A Felügyelőséghez 1994. májusában érkezett újabb panaszbejelentés alapján a Felügyelőség munkatársai a Nyomda képviselőjének részvételével helyszíni szemlét tartottak a panaszos telkén, ekkor érzékszervi úton tapasztalható volt a nyomatkészítésre jellemző szaghatás. Ezt követően a korábbi határozatot módosították, az utóégető beépítési kötelezettség előírása helyett műszaki, szervezési intézkedés megtételére kötelezték a Nyomdát.

Az újabb szakértői vélemény ismételten megállapította a formaldehid és szénhidrogén anyagok káros mértékű kibocsátását, valamint további légszennyező anyagkomponenseket /bűzanyagok/ tárt fel.

A Felügyelőség végrehajtási bírság megfizetésére kötelező határozatában újabb, 1995. március 31-i teljesítési határidőt jelölt meg, amelyet 1995. szeptember 30-ra változtatott.

Az 1996. február 29-én végzett helyszíni vizsgálat során a Felügyelőség megállapította, hogy érdemi intézkedés nem történt a nyomatszárítás okozta légszennyezés megszüntetésére.

Az 1997. szeptember 11-én tartott helyszíni ellenőrzés feltárta, hogy a nitrogén-oxid kibocsátás a megengedett határérték több mint kétszerese. A Felügyelőség a Nyomda vezérigazgatóját 10.000 Ft. végrehajtási bírság megfizetésére kötelezte, a végrehajtásra megállapított határidőt 1997. október 30-ra változtatta meg.

Az 1997. október 24-én tartott ellenőrzés alkalmával szintén észlelték a nyomatszárításhoz tartozó légszennyező anyag kibocsátását.

1998. március 6-án ismételten lakossági panaszbejelentés érkezett a Felügyelőséghez, mely szerint a kémények egyikén napok óta fekete füst árad ki, továbbá zavaró bűzhatás érezhető. A bejelentést követően tartott szemle során a bejelentő által ismertetett jelenséget ugyan nem észlelték, azonban az egyik kéményen fekete színű elszennyeződés volt tapasztalható.

1998. május 6-án a Hajdú-Bihar-megyei Főügyészség képviselőjének részvételével került sor helyszíni vizsgálatra. A hatóság kérésére a gépsort beindították, ekkor látható füstkibocsátást és erős szaghatást észleltek. Mivel a Nyomda a káros környezetterhelés, zavaró szaghatás megszüntetésére irányuló jogerős, végrehajtható kötelezésnek nem tett eleget, a Felügyelőség a felelős vezetőt végrehajtási bírság megfizetésére kötelezte. A Főfelügyelőség a határozatot - a kötelezett fellebbezése nyomán - megsemmisítette.

A Nyomda levegőtisztaság-védelmi változásbejelentése alapján új normahatározatot adtak ki, melyet a kötelezett szintén megfellebbezett. A Főfelügyelőség az első fokú határozatot helybenhagyta, a Nyomda a határozat felülvizsgálatát kérte; bírósági határozat nem született.

Az 1998. évben lefolytatott 4 helyszíni szemle során mindössze egyszer működött üzemszerűen a Rotoman gépsor. Az ÁNTSZ imisszió-mérési eredményei alapján megállapítható volt - több alkalommal - a határérték túllépés.

A Nyomda környezetében 1984-ben végzett műszeres zajmérés alkalmával megállapították, hogy a gyár zajkibocsátása 18 dB-lel nagyobb a megengedett zajkibocsátási határértéknél. A zajkibocsátási határérték megtartására kötelező határozat teljesítésének határideje 1984. december 31. volt, melyet a másodfokú hatóság 1985. március 31-re változtatott.

Az utóellenőrzés során végzett műszeres méréskor a legnagyobb túllépés mértéke éjjel 19 dB volt; ennek alapján az első fokú környezetvédelmi hatóság 1.380.000 Ft. zajbírság megfizetésére kötelezte a Nyomdát.

1987. szeptember 28-29-én újabb műszeres zajszíntmérésre került sor, ekkor a legnagyobb túllépés mértéke éjjel 13 dB volt. Bár az üzem tett intézkedéseket a zajcsökkentés érdekében, a zajkibocsátási határértéket megállapító határozat előírásait nem teljesítette, ezért az első fokú környezetvédelmi hatóság 1.543.000 Ft. zajbírság megfizetésére kötelezte.

Az 1991. szeptember-október hónapban végzett mérés során ismét határérték túllépést észlelt a hatóság, a legnagyobb túllépés mértéke ekkor éjjel 10 dB volt. A környezetvédelmi hatóság ismét zajbírság megfizetésére kötelezte a Nyomdát.

Az 1994 októberében lefolytatott mérés alkalmával éjjel 9 dB határérték túllépést észlelt a Felügyelőség és egyben 736.800 Ft. zajbírság megfizetésére kötelezte a Nyomdát.

A Felügyelőség az ÁRT szerinti területi funkció figyelembevételével zajkibocsátási határérték megtartására kötelezte a Nyomdát, módosítást követően 1995. december 31-i határidővel.

Az 1997. július 28-án és augusztus 24-25-én lefolytatott hatósági ellenőrzés alkalmával végzett műszeres zajmérés ismét határérték túllépést mutatott. A túllépés legnagyobb mértéke ekkor éjjel 6 dB, az érintett lakószobák száma: 23 dB. A zajbírság megfizetésére kötelező határozatot a Nyomda megfellebbezte, a bírság mértékét a másodfokú hatóság 997.770 Ft-ra változtatta.

A környezetvédelmi hatóság a 12/1983. (V.12.) MT rendelet 15. § (1) bekezdése alapján az ÁNTSZ Városi Intézetének közreműködését kérte a veszélyes mértékű zajt okozó tevékenység korlátozásához, illetve felfüggesztéséhez. Az ÁNTSZ támogatásának hiányában a Felügyelőség a jogszabály adta lehetőséggel élni nem tudott.

A Felügyelőség a Nyomda ismételt, műszeres méréssel egybekötött hatósági ellenőrzését 1999. július -augusztus hónapban tervezi elvégezni.

Az érintett alkotmányos jogok és az ügy jogszabályi háttere

A Magyar Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A 70/D. § (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

A környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény 22. § (2) bekezdése szerint a levegőt védeni kell minden olyan mesterséges hatástól, amely azt, vagy közvetítésével más környezeti elemet sugárzó, folyékony, légnemű, szilárd anyaggal minőségét veszélyeztető, vagy egészséget károsító módon terheli.
A (3) bekezdés kimondja, hogy a tevékenységek, létesítmények tervezésénél, megvalósításánál, folytatásánál, valamint a termékek előállításánál és használatánál törekedni kell arra, hogy a légszennyező anyagok kibocsátása a lehető legkisebb mértékű legyen.

A törvény 31. § (1) bekezdése úgy szól, hogy a környezeti zaj és a rezgés elleni védelem kiterjed mindazon mesterségesen keltett energiakibocsátásokra, amelyek kellemetlen, zavaró, veszélyeztető vagy károsító hang-, illetve rezgésterhelést okoznak.

A zaj- és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V. 12.) MT rendelet 12. § (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a környezetvédelmi hatóság meglevő üzemi létesítményre - a 9. § (2) bekezdésében meghatározott módon - zajkibocsátási határértéket állapíthat meg és előírhatja annak teljesítési határidejét.

A 15. § (1) bekezdése kimondja, hogy a környezetvédelmi hatóság - az első fokú közegészségügyi hatóság véleményének figyelembevételével - elrendelheti a veszélyes mértékű zajt és rezgést okozó tevékenység korlátozását, illetőleg felfüggesztését, ha a kötelezett nem teljesíti a 12. § (1) bekezdése alapján előírt kötelezettségét, és a mulasztásból a környezetre közvetlen, súlyos veszély származhat.

A 21. § (2) bekezdése szerint bírság fizetésére kell kötelezni az üzemeltetőt akkor is, ha a környezetvédelmi hatóság által megállapított határidőt követően a meglévő üzemi létesítmény által okozott zaj továbbra is meghaladja a megállapított zajkibocsátási, illetőleg az okozott rezgés meghaladja a megengedett rezgésterhelési határértéket.

A 22. § (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a bírság kiszabása legfeljebb évenként ismételhető.

A levegő tisztaságának védelméről szóló 21/1986. (VI.2.) MT rendelet 9. § (1) bekezdése kimondja, hogy a levegőtisztaság-védelmi hatóság az első fokú közegészségügyi hatóság véleményének figyelembevételével a veszélyes légszennyezettséget okozó, helyhez kötött légszennyező forrás üzemeltetőjének légszennyezést okozó tevékenységét - a kibocsátásnak a vészhelyzetet megszüntető mértékűre való csökkentéséig - korlátozza, illetőleg felfüggeszti.

A vizsgálat megállapításai

A panaszosok az Alföldi Nyomda Rt. működéséből eredő levegőszennyezés és zajkibocsátás miatt fordultak az állampolgári jogok országgyűlési biztosához. Az országgyűlési biztos az 1993. évi LIX. törvény alapján a hatóságok, illetve közszolgáltatást végző szervek eljárását vizsgálhatja. A konkrét ügyben a Tiszántúli Környezetvédelmi Felügyelőség és az ÁNTSZ Debrecen Városi Intézete a két érintett hatóság, amely eljárásának vizsgálatára az 1993. évi LIX. törvényben kapott felhatalmazás alapján lehetőségem van.

A levegőtisztaság-védelem vonatkozásában a Felügyelőségtől kapott tájékoztatás leglényegesebb megállapítása, hogy az ÁNTSZ által a Nyomda környezetében végzett imissziómérés eredménye több alkalommal is határérték túllépést mutatott. A Nyomda a Tiszántúli Környezetvédelmi Felügyelőség határozatait megfellebbezte, bírósági határozat még nem született.

Az 1993. évi LIX. törvény 29. § (1) bekezdésének f) pontja az állampolgári jogok országgyűlési biztosának nem teszi lehetővé, hogy jogerős, vagy folyamatban lévő bírósági ügyben vizsgálatot folytasson, ezért további vizsgálatra a panasz ezen részét illetően - hatáskör hiányában - nincs lehetőségem.

Jelenleg folyamatban van egy termikus füstgázégető berendezés tervezése, melynek megvalósításához a Nyomda pályázatot nyújtott be. Az ismertetett műszaki megoldás megvalósulása esetén a környezetet zavaró szag-bűzhatás nagy valószínűséggel megszűnik, a tervező által garantált légszennyező anyag kibocsátások az EU direktíváknak megfelelőek.

A '80-as évek közepe óta több alkalommal elvégzett műszeres zajmérések minden esetben határérték túllépést mutattak, ennek mértéke 6 és 19 dB között volt. A legutóbbi, 1997. nyarán végzett vizsgálat eredménye a legkedvezőbb, az ekkor mért érték lényegesen alacsonyabb ugyan a korábbi, esetenként 18-19 dB túllépésnél, azonban így is 6 dB-lel meghaladta a zajkibocsátási határértéket. Mivel a több alkalommal kiszabott zajbírsággal a környezetvédelmi hatóság nem érte el, hogy a Nyomda a veszélyes mértékű zajt határértékre csökkentse, a Felügyelőség élni kívánt a zaj- és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V.12.) MT rendelet 15. § (1) bekezdésében a környezetvédelmi hatóság részére biztosított azzal a lehetőséggel, hogy - az első fokú közegészségügyi hatóság véleményének figyelembevételével - elrendelheti a veszélyes mértékű zajt okozó tevékenység korlátozását, illetve felfüggesztését.

A Nyomda pályázatot nyújtott be a zajkibocsátás csökkentésére is, az ismertetett műszaki megoldás megvalósulása esetén (zajvédő fal építése a telekhatárra a Honvéd-Csörsz utca irányában, a kazánház megszüntetése a jelenlegi helyen és zajárnyékolt helyre való telepítése, a bálázó csarnok és a hozzátartozó papírhulladék elszívó légvezeték burkolása) a környezetvédelmi hatóság lát esélyt a zajkibocsátás határértékre csökkentésére.

Megállapítottam, hogy a Nyomda határértéket meghaladó károsanyag kibocsátásával, továbbá a határértéket szintén meghaladó zajkeltő tevékenységével sérti a környezetében lakók egészségét. A sérelmet különösen súlyossá teszi, hogy a környezetszennyezés hosszabb ideje fennáll.

A környezetvédelmi hatóság számos intézkedéssel kívánta elérni, illetve rászorítani a Nyomdát a környezetszennyezés csökkentésére. A hatósági ellenőrzések, kötelező határozatok, ellenőrző mérések, bírságok azonban nem érték el a kívánt eredményt. Mivel a környezetvédelmi hatóság a hatáskörébe tartozó intézkedéseket megtette, eljárásával összefüggésben visszásság nem állapítható meg.

A panasz (átmeneti) orvoslását jelenthette volna a tevékenység korlátozásának, vagy felfüggesztésének elrendelése, amelyre azonban a közegészségügyi hatóság támogatásának hiánya miatt nem kerülhetett sor. A Felügyelőség zajvédelemmel foglalkozó köztisztviselője arról tájékoztatott, hogy a korlátozás, illetve felfüggesztés elrendelhetősége érdekében az ÁNTSZ Városi Intézetéhez intézett megkeresésre a Szolgálat részéről sem az intézkedést támogató, sem azt elutasító állásfoglalás nem érkezett.

A jogszabály alapján a tevékenység korlátozásának, vagy felfüggesztésének elrendelése a környezetvédelmi hatóság hatáskörébe tartozik, azonban ehhez szükséges az első fokú közegészségügyi hatóság véleményének figyelembevétele is. A 12/1983. (V.12.) MT rendelet szerint veszélyes mértékű zaj a levegőnek az emberi környezetben észlelhető olyan mértékű és minőségű nyomásingadozása, amely meghaladja a megengedett zajterhelési (zajimissziós), illetőleg zajkibocsátási (zajemissziós) határértéket. Mivel az ÁNTSZ a hozzájárulást nem adta meg, illetve erről nem is döntött, mulasztása az említett alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot okozott.

Mivel a Nyomda zajkibocsátása meghaladja a zajkibocsátási határértéket, továbbá a Felügyelőség zajbírság kiszabása ellenére sem tudta rászorítani a Nyomdát a káros mértékű környezetterhelés megszüntetésére, indokolt lehet olyan intézkedést alkalmazni, amely hathatósabban ösztönzi a Nyomdát a veszélyes mértékű zaj mielőbbi csökkentésére.

Kezdeményezés

A hosszabb ideje fennálló, az állampolgárok nagyobb csoportját érintő, megalapozott panasz orvoslása érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem, hogy az ÁNTSZ Városi Intézetének Tisztifőorvosa döntsön a környezetvédelmi hatóság tervezett intézkedésének elrendeléséhez szükséges hozzájárulás megadásáról.

Budapest, 1999. június 19.

Dr. Polt Péter