OBH 7878/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos beadványában sérelmezte, hogy közlekedési baleset részeseként vele szemben is lefolytatott szabálysértési eljárást a rendőri szervek indokolatlanul elhúzták, és nem tettek meg mindent annak érdekében, hogy kellő módon tisztázzák a tényállást illetve, hogy a balesetért felelős személyéről megalapozottan döntsenek.
	Kifogásolta azt is, hogy az Országos Rendőr-főkapitánysághoz benyújtott felülvizsgálati kérelmére több hónap eltelte után sem kapott választ.
	Sérelmesnek tartotta a Pest Megyei Főügyészség azon döntését is, mely szerint nincs jogalapja annak, hogy az ügyészség intézkedést foganatosítson a szabálysértési hatóság határozatával szemben.
	Az ügyben elrendelt vizsgálatom során megkerestem az Országos Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Főosztály Rendészeti Osztálya vezetőjét és tájékoztatást kértem arról, hogy az ügyben történt-e felügyeleti intézkedés, ha nem, az milyen ok miatt maradt el továbbá, hogy a panaszost értesítették-e ezekről. 

Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság és a jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.).

Alkalmazott jogszabályok
A szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény (továbbiakban: Sztv.)
20. § Az eljáró hatóság büntetés helyett figyelmeztetést alkalmaz, ha ettől az elkövetett szabálysértés súlyára és jellegére, az elkövetés körülményeire, valamint az elkövető személyére tekintettel kellő nevelő hatás várható.

48. § (1) A szabálysértési hatóság az eljárást megszünteti, ha:
a) a cselekmény nem szabálysértés, azt nem a felelősségre vont személy követte el, vagy az elkövető nem vonható felelősségre;
b) a cselekmény olyan kötelesség megszegésében áll, amelyet jogerős egyedi államigazgatási határozat állapít meg;
c) a cselekmény miatt büntető eljárás van folyamatban, illetőleg a cselekményt ilyen - vagy szabálysértési - eljárás során már elbírálták;
d) az elkövető személyét, tartózkodási helyét vagy az elkövetés tényét nem sikerült tisztázni, és az eljárás folytatásától nem várható eredmény;
e) az elkövető meghalt;
f) a felelősségre vonást azért mellőzi, mert a szabálysértés jelentéktelensége miatt büntetés vagy intézkedés alkalmazása szükségtelen;
g) figyelmeztetést alkalmaz;
h) az elkövető felelősségre vonása nélkül vagy a figyelmeztetés mellett mond ki elkobzást.
(2) Ha az ismeretlen elkövető kiléte a felderítés során nem állapítható meg, az eljárást a rendőrség illetékes szerve szünteti meg.
(3) Az eljárás megszüntetését a szabálysértési hatóság közli:
a) az elkövetővel és a sértettel, feltéve, hogy az eljárás megindításáról tudomást szereztek;
b) azzal, akire a megszüntető határozat rendelkezést tartalmaz.

63. § (1) A határozatot kézbesíteni kell a kifogás benyújtására, illetőleg a fellebbezésre jogosultnak. Ha a szabálysértés elkövetéséhez jogszabály hátrányos jogkövetkezmény alkalmazását írja elő, az intézkedésre jogosult szervet a határozatról értesíteni kell.
(2) Tárgyaláson a szabálysértési hatóság határozatát kihirdeti. A kihirdetett határozatot kézbesíteni kell, ha az elkövető, vagy a sértett fellebbezést jelent be, illetőleg a szabálysértési hatóság kártérítést állapított meg.
(3) Ha az ügy bonyolultsága szükségessé teszi, a határozat meghozatalát és kihirdetését legfeljebb három napra el lehet halasztani. Ha az elkövető ismételt megjelenése nehézségbe ütközik, a határozat kézbesítésének van helye.

68. § (1) A szabálysértési hatóságnak az ügy érdemében hozott első fokú határozata ellen az elkövető, valamint a sértett fellebbezhet. Aki kártérítést kért vagy a kárigényét bejelentette, illetőleg akire nézve a határozat rendelkezést tartalmaz, a határozat őt érintő része ellen ugyancsak fellebbezéssel élhet.
(2) Az eljárás során hozott egyéb határozat ellen az érintett személy akkor fellebbezhet, ha a szabálysértési hatóság bírságot (55. és 56. §) szab ki, eljárási költséget állapít meg, vagy a fellebbezést e törvény külön megengedi.
(3) Fellebbezni a határozat kihirdetésekor vagy a kézbesítéstől számított tizenöt napon belül lehet. A fellebbezést az első fokú szabálysértési hatóságnál kell benyújtani. Az első fokú szabálysértési hatóság a fellebbezést és az eljárásban keletkezett összes iratot - a fellebbezési határidő leteltétől számított 8 napon belül - felterjesztheti a másodfokú szabálysértési hatósághoz.
(4) A fellebbezésnek a határozat végrehajtására halasztó hatálya van.

69. § (1) Ha a fellebbezés elkésett, vagy azt nem a jogosult terjesztette elő, az első fokú szabálysértési hatóság a fellebbezést elutasítja.
(2) A fellebbezett ügyben a másodfokú szabálysértési hatóság rendszerint az iratok alapján dönt. Szükség esetén azonban az érdekelteket megidézheti és meghallgatásuk, valamint az egyéb beszerzett bizonyítékok alapján határoz. A bizonyítás felvételére az első fokú szabálysértési hatóságot is utasíthatja. Az érdemi határozatot harminc napon belül meg kell hozni.
(3) A másodfokú szabálysértési hatóság az első fokú határozatot
a) helybenhagyja;
b) megváltoztatja;
c) hatályon kívül helyezi és az eljárást megszünteti, vagy új eljárást rendel el, illetőleg más megfelelő intézkedést tesz.
(4) A másodfokú szabálysértési hatóság határozatának közlésére a 63. § megfelelően irányadó. A határozat kézbesítése az első fokú szabálysértési hatóság útján történik.

70. § (1) Ha felettes államigazgatási szerv a felügyeleti jogának gyakorlása során megállapítja, hogy az alárendelt szervnek a szabálysértés miatt hozott határozata vagy intézkedése jogszabály rendelkezésébe ütközik, a törvénysértést orvosolja. Ennek során a határozatot (intézkedést) az elkövető terhére nem módosíthatja, a szabálysértési eljárás törvénysértő megszüntetése esetén azonban - a határozat jogerőre emelkedésétől, illetőleg az intézkedés megtételétől számított hat hónapon belül - új eljárást rendelhet el.

71. § (1) Az ügyész felügyel a szabálysértési ügyekben eljáró szervek határozatainak és intézkedéseinek törvényességére. Ennek során az ügyészt az általános törvényességi felügyelet alapján gyakorolt jogok illetik meg, ezenfelül tárgyalási joggal részt vehet az ügyben tartott tárgyaláson.
(2) Az ügyész a törvénysértő határozat vagy intézkedés miatt a szabálysértési hatóságnál óvást nyújt be. A törvénysértő gyakorlat vagy a mulasztásban megnyilvánuló törvénysértés megszüntetése érdekében felszólalással, a jövőben bekövetkező törvénysértés veszélye esetén pedig figyelmeztetéssel él.
(3) Az óvásnak a kifogásolt határozat (intézkedés) végrehajtására halasztó hatálya van. Az elkövető terhére óvásnak csak a határozat jogerőre emelkedésétől, illetőleg az intézkedés megtételétől számított hat hónapon belül van helye.
(4) Az óvásra, a felszólalásra és a figyelmeztetésre egyébként az ügyészségről szóló jogszabályok irányadók.
(5) Az ügyésznek a pénzbírságot helyettesítő elzárás végrehajtására, illetőleg az elkövető szabadon bocsátására vonatkozó egyedi ügyekben adott utasításait az eljáró szervek teljesíteni kötelesek. Az ügyész utasítása ellen az érintett szerv a felettes ügyészhez előterjesztéssel élhet. Az előterjesztésnek nincs halasztó hatálya.

116/B. § (1) Aki a közúti közlekedés szabályait megszegi és ezzel másnak vagy másoknak életét, testi épségét vagy egészségét gondatlanságból közvetlen veszélynek teszi ki vagy könnyű testi sértést okoz,
harmincezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt az eljárás a rendőrség hatáskörébe tartozik.
(3) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt a rendőrség, valamint - közúti határátkelőhelyen - a Határőrség helyszíni bírságot szabhat ki, és a külön jogszabályban meghatározott közlekedés- igazgatási intézkedést is megteheti.
(4) Az (1) bekezdés alkalmazásában nem tekinthetők közúti közlekedési szabálynak a gyalogosra és az utasra vonatkozó rendelkezések.

A vizsgálat megállapításai
	Az Országos Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Főosztály Rendészeti Osztálya vezetőjének válaszából, valamint a panasz mellékleteiből a következőket állapítottam meg:
	1995. december 26-án, 19.45 óra körüli időpontban, a 6. számú főút 28-as km szelvényénél több jármű ütközött. Ennek részese volt a panaszos is. Az ügyben az Érdi Rendőrkapitányság szabálysértési eljárást folytatott. A szabálysértési tárgyalásokat követően a rendőri szerv az egyik személlyel szemben megállapította a közúti közlekedés rendjének megzavarása, másik személlyel szemben a közúti közlekedési szabályok kisebb fokú megsértése szabálysértés elkövetését. Ezért őket figyelmeztetésben részesítette és az eljárást megszüntette. A panaszos terhére a kapitányság szabálysértés elkövetését nem állapította meg, hanem vele szemben az eljárást szabálysértés hiányában megszüntette. Az ezekről szóló határozat száma: 6/1996. szabs., kelte: 1997. április 4. 
	Az első fokú szabálysértési határozat ellen az egyik figyelmeztetésben részesített személy fellebbezéssel élt. A fellebbezést elbíráló Pest Megyei Rendőr-főkapitányság mint másodfokú szabálysértési hatóság, a 692/1997. szabs. számú határozatával a fellebbezést előterjesztő személy ügyében az első fokú hatóság határozatát hatályon kívül helyezte és ellene az eljárást bizonyíték hiányában megszüntette. Ezt a döntést arra alapozta a megyei főkapitányság, hogy ezen személlyel szemben az elkövetés tényét nem sikerült tisztázni, és az eljárás folytatásától nem várható eredmény. A másik figyelmeztetésben részesített személy esetében az első fokú határozatot a főkapitányság helybenhagyta, a panaszos esetében pedig megváltoztatta és vele szemben is bizonyíték hiányában szüntette meg az eljárást. A másodfokú, 692/1997. szabs. számú határozat 1997. június 23-án kelt. 

	Ezt követően a panaszos a szóban forgó szabálysértési ügyben törvényességi felülvizsgálatot kért a Pest Megyei Főügyészségtől és felügyeleti kérelmet terjesztett elő az Országos Rendőr-főkapitányságon. A főügyészség 1997. augusztus 14-én kelt átiratában értesítette a panaszost, hogy intézkedtek a törvényességi kérelem elbírálásához szükséges iratok beszerzésére, majd 1997. október 8-án kelt levélben a felülvizsgálat eredményéről is tájékoztatták őt. Eszerint az, hogy a panaszos vitatta a szabálysértési hatóság rendelkezésére álló adatok értékelését, - mivel a szabálysértési hatóság sem eljárásjogi, sem anyagi jogi törvénysértést nem követett el - nem alapozta meg, hogy az ügyészség intézkedést foganatosítson a szabálysértési hatóság határozatával szemben. A főügyészségi értesítés tartalmazta azt is, hogy a baleset során keletkezett kárigényét a panaszos polgári peres eljárás keretében érvényesítheti, melynek során a baleset következtében szenvedett sérüléseit igazoló okiratokat is felhasználhatja.
	Az országos főkapitány a panaszost az 1998. augusztus 15-én expediált levelében  értesítette, hogy az Országos Rendőr-főkapitányság Szabálysértési Alosztálya többször megkísérelte beszerezni a szóban forgó első és a másodfokú szabálysértési eljárás iratait a Pest Megyei Rendőr-főkapitányságtól, de azok a Pest Megyei Főügyészségen voltak. Az alapiratok hiányában, vagyis a főügyészségi eljárás befejezéséig az Országos Rendőr-főkapitányság a hatáskörükébe tartozó panasz elbírálást nem tudta elvégezni. Ugyanezen levél szerint minderről a főkapitányság 1997. október 31-én kelt levelében már tájékoztatta a panaszost. 
Az 1998. augusztus 15-én expediált országos rendőr-főkapitányi levél tartalmazta továbbá, hogy a felülvizsgálati eljárást megindították, azt soron kívül lefolytatják, annak eredményéről pedig az első fokú szabálysértési hatóság útján értesítik a panaszost. 
	Vizsgálatom során beszereztem a panaszos felügyeleti intézkedés iránti kérelme alapján hozott országos rendőr-főkapitánysági döntést is. A főkapitányság rendészeti osztályának vezetője a 3-1411/2/1998. számú, 1998. augusztus 25-én kelt levelében tájékoztatta a panaszost a szabálysértési ügy felülvizsgálatának eredményéről. Eszerint az iratok nem tartalmaztak olyan adatot, tényt, amelyek megnyugtatóan bizonyították volna a  panaszossal ütköző személy felelősségét a közlekedési balesetért. A tanúvallomásokból, illetve a baleset részeseinek ellentmondásos nyilatkozataiból nem lehetett megállapítani, hogy melyik járművezető szabályszegő magatartása okozta az összeütközést. 
A felügyeleti intézkedésre jogosult szerv megállapította azt is, hogy a másodfokú szabálysértési hatóság jogszerűen rendelkezett az eljárás bizonyítottság hiányában történő megszüntetéséről. Döntésének meghozatalakor a megyei főkapitányság figyelemmel volt az Sztv. azon rendelkezésére, mely szerint ha a szabálysértés elkövetőjének felelőssége kétséget kizáró módon nem tisztázható, a meglévő bizonyítékokat a javára kell értékelni. 
Az Országos Rendőr-főkapitányság Rendészeti Osztálya a Pest Megyei Rendőr-főkapitányság 692/1997. szabs. számú határozatát összességében megalapozottnak minősítette. Ezért, továbbá arra tekintettel, hogy  a cselekmény megvalósulása óta hosszú idő telt el és további bizonyítási eljárás lefolytatására törvényes lehetőség (elévülés miatt) már nem volt, az Sztv. 70. § (1) bekezdésében biztosított felügyeleti intézkedést nem tett az ügyben. 
Végül a tájékoztató levélben a rendészeti osztály vezetője elismerte a felügyeleti eljárás időbeli elhúzódását. Emiatt elnézést kért az állampolgártól. Hivatkozott azonban arra, hogy az Sztv. a felügyeleti jog gyakorlásának időbeliségéről nem rendelkezik, az e jogkörben felülbírálásra kerülő határozatok jogerősek és végrehajthatók, így jogsértést nem követtek el, illetve jogsérelem nem érte a panaszost.

	Megkeresésemre az Országos Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Főosztály Rendészeti Osztálya vezetője tájékoztatott arról is, hogy a felügyeleti jogkörben hozott, fent részletezett tartalmú döntésüket - tekintettel arra, hogy a felügyeleti döntés kézbesítése nem közvetlenül történik - 1998. augusztus 26-án, a Pest Megyei Rendőr-főkapitányság útján, a panaszos részére történő kézbesítés céljából továbbították az ügyben első fokon eljáró Érdi Rendőrkapitányságra. A másodfokú hatóság 1998. szeptember 1-én vette át az ügyiratot és azt szeptember 4-én - kézbesítésre - megküldte az első fokú hatóságnak. Az Érdi Rendőrkapitányság szeptember 24-én postázta az Országos Rendőr-főkapitányság döntését tartalmazó levelet, amit a panaszos meghatalmazottja október 5-én vett át. 
	A megkeresett szerv válaszát elfogadtam. Vizsgálatom eredményeként sem az Érdi Rendőrkapitányság, sem a Pest Megyei Rendőr-főkapitányság eljárásában nem állapítottam meg alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot. Egyébként sem lehet azt utólag bizonyítani, hogy a panaszos vagy a vele ütköző személy volt-e felelős a közúti baleset okozásáért. Az országgyűlési biztosnak nincs sem módja, sem lehetősége további bizonyítékok beszerzésére, továbbá a szabálysértési hatóságok a bizonyítási eszközök és bizonyítékok felhasználásáról szabadon döntenek. Ebben őket csak az köti, hogy a bizonyításra váró tényállás szempontjából mi a jelentős adat, vagy tény. A bizonyítékok értékelésének szabadsága folytán a hatóságok a bizonyítási eszközöket és bizonyítékokat egyenként és összességükben szabadon értékelik és meggyőződésük szerint bírálják el. Mivel az országgyűlési biztos nem szabálysértési ügyben eljáró hatóság, nincs lehetősége az ilyen ügyekben hozott határozatok ténybeli alapjának vizsgálatára és a bizonyítékoknak a szabálysértési hatóságok helyett történő további mérlegelésére. A mérlegelési jogkör természetesen nem korlátlan. Alkotmányossági probléma akkor merül fel a mérlegeléssel összefüggésben, ha az alkotmányos elveket vagy jogokat sért. A vizsgált ügyben ilyen jogsérelem nem merült fel. Ezért a szabálysértési hatóságok döntéseinek megalapozottságát nem vontam kétségbe. A panasz kivizsgálásakor kizárólag azokra a bizonyítékokra hagyatkoztam, melyeket a szabálysértési eljárás és az azt követő jogorvoslati eljárások során keletkezett iratok nyújtottak. Ezek alapján jutottam arra a következtetésre, hogy a felelősségre vonás kérdésében a panaszost alkotmányos jogaival kapcsolatos visszásság nem érte. 
	Nem okozott alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot sem a Pest Megyei Főügyészség és sem az Országos Rendőr-főkapitányság akkor, amikor nem tett ügyészi, illetve felügyeleti intézkedést a panaszos beadványai alapján. Az Sztv. 71. § (2) bek. alapján ugyanis az ügyész a szabálysértési hatóságnál óvást csak törvénysértő határozat vagy intézkedés esetén nyújthat be, felszólalással törvénysértő gyakorlat vagy a mulasztásban megnyilvánuló törvénysértés megszüntetése érdekében, figyelmeztetéssel pedig a jövőben bekövetkező törvénysértés veszélye esetén élhet. A főügyészség azonban az ügyben ezek egyikére sem talált jogalapot. Az országos főkapitányság pedig - figyelemmel az Sztv. 70. §-ában foglaltakra - akkor élhet felügyeleti intézkedési jogával, ha az alárendelt szervnek a szabálysértés miatt hozott határozata vagy intézkedése jogszabály rendelkezésébe ütközik. A szabálysértési eljárás törvénysértő megszüntetése esetén is csak akkor rendelhet el új eljárást, ha a határozat jogerőre emelkedésétől, illetőleg az intézkedés megtételétől számított hat hónap még nem telt el. A konkrét ügyben a felügyeleti szerv jogszabálysértést nem észlelt, egyébként pedig a hat hónap is eltelt, ezért felügyeleti intézkedés megtételére sem volt jogalap. 

	Nem keletkeztetett alkotmányos joggal összefüggő visszásságot az sem, hogy az Országos Rendőr-főkapitányság nem közvetlenül a panaszos részére kézbesítette a felügyeleti jogkörben hozott döntését tartalmazó levelet. A hatályos Sztv. 69. § (4) bek. szerint ugyanis a határozat - ennek bizonyul a felügyeleti intézkedés iránti kérelemről szóló döntés is - kézbesítése az első fokú szabálysértési hatóság útján történik. A konkrét ügyben a hatóságok ennek eleget tettek. Ez okozta a felügyeleti intézkedés megtételére irányuló kérelem elbírálásáról szóló döntés panaszos részére való postázásának időbeli elhúzódását.
	Eljárásom során megállapítottam továbbá, hogy az Országos Rendőr-főkapitányság a panaszos felügyeleti intézkedés megtételére irányuló kérelmét hosszú idő elteltével, a panaszos többszöri sürgetésére bírálta el. Az igaz, hogy az Sztv. nem ír elő határidőt az ilyen kérelem elbírálására. A panaszost azonban az országos főkapitányság "hallgatása" bizonytalanságban tartotta, mellyel - figyelemmel arra is, hogy a panaszosnak jogos érdeke fűződött a felügyeleti szerv döntésének mielőbbi megismeréséhez - alkotmányos visszásságot okozott az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság, valamint a tisztességes eljárás követelményével összefüggésben. A főkapitányság azonban a felügyeleti eljárás elhúzódását elismerte, és amiatt elnézést kért a panaszostól. Erre, valamint arra tekintettel, hogy nagyon fontosnak és elégségesnek tartom azt az erkölcsi elégtételt, melyet az Országos Rendőr-főkapitányság a panaszos irányában tett (elnézést kért), ajánlást nem teszek az ügyben. A hasonló jellegű esetek jövőbeni elkerülése érdekében azonban az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. (Obtv.)  17. § (1) bekezdésére hivatkozva, felkérem az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjét, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket arra, hogy a felügyeleti jogkör gyakorlása során még akkor se húzódjon el a kérelem elbírálása több hónapig, ha a döntéshez szükséges iratok más (rendőrségen kívüli) hatóságnál találhatóak.
	Összességében a panasz alapján olyan alkotmányos emberi joggal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, melynek orvoslása érdekében ajánlást kellett volna tenni. A vizsgálatot befejeztem. Megállapításaimról - a jelentés megküldésével - a panaszost értesítem. A jelentést tájékoztatásul megküldöm a Pest Megyei Főügyészség, valamint - az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján megfogalmazott kérésem teljesítése érdekében - az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjének.

Budapest, 1999. július 19.

Dr. Polt Péter