OBH 7462/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Déry Kinga

Az eljárás megindulása

Panaszos az Országgyűlési Biztos Hivatalához benyújtott panaszában kifogásolta
1. a Pécs Megyei Jogú Város Közgyűlésének Jegyzője, és
2. a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal által hozott, kérelmét elutasító és az elsőfokú határozatot helybenhagyó határozatokat.
A sérelmezett határozatok az apasági vélelem megdöntésére irányuló per megindításához, a gyermek részére szükséges eseti gondnok kirendelését utasították el első fokon és hagyták azt jóvá másodfokon, megakadályozva ezzel a per megindításának lehetőségét.

Az ügyben az Alkotmáy 67.§ (1) bekezdésében deklarált gyermekek jogai sérelmének gyanúja miatt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§ (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam.

A megállapított tényállás

A panaszos kiskorú gyermeke nevében apaság vélelmének megdöntése iránti pert kívánt indítani volt házastársa ellen. A cselekvőképtelen kiskorú perbeli képviseletéhez szükséges eseti gondnok kirendelése és a per megindításához való hozzájárulás azonban a gyermek lakóhelye szerint iletékes gyámhatóság feladata volt. A gondnok kirendeléséért és a per megindításához szükséges gyámhatósági hozzájárulásért a panaszos a Pécs Megyei Jogú Város Közgyűlésének Jegyzőjéhez fordult, aki kérelmét elutasította. A panaszos által közölt új tények és megneveztt új tanúk miatt a fellebezést a gyámhatóság új kérelemként kezelte, majd határozatában a kérelmet ugyancsak elutasította. A Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal másodfokú hatóságként az első fokú hatóság határozatát helybenhagyta. A panaszos a gyámhatósági határozat bírósági felülvizsgálatát kérte, mely során mind az első-, mind pedig a másodfokú bíróság egyaránt az anya keresetét elutasította. Az elutasítások során az indokolások az anya többször ellentmondó nyilatkozataira, a gyermek feltételezett apja nevének elhallgatására, a rendezett családi jogállás megbontásának szükségtelenségére, valamint a gyermekelhelyezési per folyamatban való létére hivatkoztak akkor, amikor a gyermek érdekeivel ellentétesnek tartották a hozzájárulás megadását és az eseti gondnok kirendelését.
Az időközben a Legfelsőbb Bíróságon lezárult gyermekelhelyezési pert követően a panaszos ismételten a gyámhatósághoz fordult kérelmével. Ezúttal már megnevezte a gyermek feltételezett apját, aki azonban tagadta, hogy valaha is nemi kapcsolata lett volna az anyával. A panaszossal egy háztartásban élő élettársa azonban kész lett volna a gyermeket örökbefogadni. A Pécs Megyei Jogú Város Közgyűlésének Jegyzője az anyának az apasági vélelem megdöntésére irányuló per iránti kérelmét elutasította, akárcsak a másodfokú hatóságként eljáró Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal is. A panaszos sérelmezte, hogy a gyermekelhelyezési per befejeződése ellenére sem járul hozzá a gyámhatóság a per megindításához azáltal, hogy az eseti gondnok kirendelését megtagadja.

Az ügy jogszabályi háttere
Az 1991. évi LXIV. törvény a Gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 
1989. november 20-án kelt Egyezmény 
kihirdetésérôl
7. cikk
1. A gyermeket születésekor anyakönyvezik és ettôl kezdve joga van ahhoz, hogy nevet kapjon, állampolgárságot szerezzen és lehetôség szerint ismerje szüleit, valamint ahhoz, hogy ezek neveljék.(…)

9. cikk
1. Az Egyezményben részes államok gondoskodnak arról, hogy a gyermeket szüleitôl, ezek akarata ellenére, ne válasszák el, kivéve, ha az illetékes hatóságok, bírói felülvizsgálat lehetôségének fenntartásával és az erre vonatkozó törvényeknek és eljárásoknak megfelelôen úgy döntenek, hogy ez az elválasztás a gyermek mindenek felett álló érdekében  szükséges. Ilyen értelmű döntés szükséges lehet bizonyos különleges esetekben, például akkor, ha a szülôk durván kezelik vagy elhanyagolják gyermeküket, illetôleg ha különválva élnek és dönteni kell a gyermek elhelyezésérôl.

Az 1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról
44. § (1) Az apaságnak és az anyaságnak, továbbá az utólagos házasságkötés hatályának bírósági megállapítását keresettel lehet kérni, s keresettel lehet megtámadni az apaság vélelmét is. A pert a jogosultnak személyesen kell megindítania.
(4) Az apaság vélelmének megdöntése iránti per megindítása elôtt a gyámhatóságnak cselekvôképtelen kiskorú esetében - elháríthatatlan akadályt kivéve - az anyát és a vélelmezett apát meg kell hallgatnia. A gyámhatóság a perindításhoz csak akkor járulhat hozzá, ha a származás kiderítése és a családi jogállás rendezése a kiskorú érdekében áll. Ha az anya és a vélelmezett apa között a gyermek elhelyezése vitás, a gyámhatóság a hozzájárulást csak kivételesen indokolt esetben adhatja meg.

87. § (1) A szülô nem képviselheti gyermekét olyan ügyben, amelyben ô maga vagy házastársa, egyenesági rokona avagy az ô törvényes képviselete alatt álló más személy a gyermekkel szemben ellenérdekű félként szerepel, vagy amelynek tárgya a gyermek családi jogállásának megállapítása. Ez a rendelkezés nem vonatkozik a gyermek örökbefogadásával kapcsolatos nyilatkozatra, továbbá nem akadályozza, hogy a szülô a nála elhelyezett gyermek tartása iránt a másik szülô ellen indított eljárásban gyermekét képviselje.

Az 1952. évi III. törvény a polgári perrendtartásról
295. § (2) Az apaság vélelmének megdöntésére irányuló keresetet a gyermeknek az apa ellen, az apának a gyermek ellen, más jogosultnak pedig a gyermek és az apa ellen kell indítania; (…)

Az 1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvrôl 
225. § (1) Ha a szülô, a gyám vagy a gondnok akár jogszabály vagy a gyámhatóság rendelkezése folytán, akár érdekellentét vagy más tényleges akadály miatt nem járhat el, a gyámhatóság eseti gondnokot rendel.
(3) Az eseti gondnok az ügyben olyan jogkörrel jár el, mint a gyám, illetôleg a gondnok.

A 12/1987. (VI.29.) MM számú rendelet a gyámhatóságokról, egyes gyámhatósági feladatokról és a gyámhatósági eljárásról

51.§ (3) A gyámhatóság elutasítja az eseti gondnok kirendelése iránti kérelmet, ha a gondnokrendelést a családi jogállás rendezése iránti per megindítása érdekében kérték, de megítélése szerint a per nem áll a kiskorú érdekében.

Az 1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól

43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
a) az eljáró közigazgatási szerv megnevezését, az ügyfél nevét és lakóhelyét (székhelyét), az ügy számát, tárgyának és ügyintézôjének megjelölését,
b) a rendelkezô részben a közigazgatási szerv döntését, továbbá a fellebbezés és a bírósági felülvizsgálat lehetôségérôl való tájékoztatást,
c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellôzött bizonyítást és a mellôzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta,
d) a határozat hozatalának helyét és idejét, a határozat aláírójának nevét, hivatali beosztását és a közigazgatási szerv bélyegzôlenyomatát.

66. § (1) A fellebbezésről a felettes közigazgatási szerv határoz.
(2) A felettes szerv a fellebbezéssel megtámadott határozatot és az azt megelőző eljárást megvizsgálja, tekintet nélkül arra, hogy ki és milyen okból fellebbezett. A vizsgálat eredményeként a határozatot helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.

Az érintett alkotmányos jogok

Az 1949. évi XX. törvény a MAGYAR KÖZTÁSASÁG ALKOTÁNYÁRÓL

67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részérôl arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelô testi, szellemi és erkölcsi fejlôdéséhez szükséges.

A vizsgálat megállapításai

A lefolytatott vizsgálat alapján az alábbiakat állapítottam meg.

A panaszos ügyének jogerős bírósági ítélettel lezárult szakaszára az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 29.§ (1) bekezdésének f) pontja alapján nincs hatásköröm, vizsgálatot az ügynek ebben a részében nem folytattam. Vizsgáltam azonban a Pécs Megyei Jogú Város Közgyűlésének Jegyzője által 1997. július 1. napján, és a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal 1997. július 29. napján hozott elutasító és helybenhagyó határozatait abból a szempontból, hogy döntésükkel okoztak-e alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot a panaszosnak.

	Az apasági vélelem megdöntése iránti pert a házasságról, a családról és a gyámságról szóló – a sérelmezett határozatok keletkezésekor hatályos - 1952. évi IV. törvénynek (a továbbiakban:Csjt.) 44.§ (1) bekezdése alapján a jogosultnak személyesen kell megindítania, a teljesen cselekvőképtelen személy helyett azonban (jelen esetben a kiskorú gyermek esetében) – a gyámhatóság hozzájárulásával – a törvényes képviselő léphet fel. Lévén, hogy a pert a polgári perrendtartásról szóló – a kifogásolt határozatok létrejöttekor hatályos - 1952. évi III. törvény  295.§ (2) bekezdése alapján a gyermeknek az apa ellen kell indítania, és minthogy a Csjt.87.§ (1) bekezdése szerint a szülő nem képviselheti a gyermekét olyan ügyben, amelynek tárgya a gyermek családi jogállásának megállapítása, a kiskorú gyermek törvényes képviselőjeként a perben sem anyja, sem az apja nem járhat el. Eljárhat azonban – az anya kezdeményezésére – a gyámhatóság által kirendelt eseti gondnok. A Csjt.44.§ (4) bekezdése előírja, hogy “a gyámhatóság a perindításhoz csak akkor járulhat hozzá, ha származás kiderítése és a családi jogállás rendezése a kiskorú érdekében áll”, azonban “ha az anya és a vélelmezett apa között a gyermek elhelyezése vitás, a gyámhatóság a hozzájárulást csak kivételesen indokolt esetben  adhatja meg”. Azt, hogy mi szolgálja a gyermek érdekeit és mi van azok ellen a gyámhatóság mérlegelési jogkörében önállóan döntheti el. Diszkrecionális jogkörének csupán egyetlen határa van: a séremezett döntések idején hatályban lévő 12/1987.(VI.29.) MM számú rendelet a gyámhatóságokról, egyes gyámhatósági feladatokról és a gyámhatósági eljárásról, mely az 51.§ (3) bekezdésében kötelező jelleggel előírja, hogy   “a gyámhatóság elutasítja az eseti gondnok kirendelése iránti kérelmet, ha a gondnokrendelést a családi jogállás rendezése érdekében kérték, de megítélése szerint a per nem áll a kiskorú érdekében.”
	1. Az első fokon eljáró Pécs egyei Jogú Város Közgyűlésének Jegyzője gyámhatósági jogkörében eljárva a panaszos kérelmét elutasította, mert nem látta az apasági vélelem megdöntésére irányuló per megindítását a gyermek érdekének megfelelőnek. A hatóság határozata a jogszabályoknak formai szempontból a határozat keletkezésének idején hatályos államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban:Áe.)  43.§ (1) bekezdésének maradéktalanul eleget tesz. A határozat tartalmi része a mérlegelésen alapuló döntés eredményeképpen a gyermek érdekeivel ellentétesnek találta a per megindítását és ezért az erre irányuló kérelmet elutasította. Megvizsgálva a döntés alapjául szolgáló körülményeket megállapítom, hogy a határozat kellő körültekintéssel volt az ügyben felmerülő - a gyermek érdekeivel összekapcsolható - összes részletre. A Csjt.44.§ (4) bekezdése szerint a gyámhatóság meghallgatta az ügy folyamán az anyát, és a vélelmezett apát, és a gyermek érdekeit figyelembe véve elutasította a per megindításához szükséges hzzájárulásért benyújtott kérelmet. Az ügy tényállásának, jelesül a gyermek apja felkutatásának és a gyermek származásának aggálytalan tisztázása azonban nem a gyámhatóság, hanem a bíróság feladata. Fontos azonban megjegyezni, hogy a gyermek érdekei - bármennyire is valószínűsíthető lenne az adott esetben az apasági vélelem megdöntehetősége – mindig elsőbbséget kell hogy élvezzenek. Jelen esetben a gyermek rendezett családi állapotban élt aszerint a vélelem szerint, hogy a házassági kötelékben élő szülők gyermekének apja a férj. Ezen rendezett állapot megbontása nem szolgálta volna a gyermek érdekeit, legfőképpen azért sem, mert a vélelem esetleges megdöntése esetén a gyermek felé teljes hatályú apai elismerő nyilatkozatot senki sem tett volna. A Gyermekek jogairól szóló 1991. évi LXIV.törvény 7.cikkét ezesetben pedig nem alkalmazták volna megfelelően ha a gyermeket nem a szülő, nem is a vélelmezett apa, hanem egy harmadik személy (az anya élettársa) nevelte volna.

2. A panaszos fellebbezése nyomán a másodfokon eljáró Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal az első fokon eljáró hatóság határozatát helyenhagyta. A másodfokú határozatban foglalt döntést a panaszos beadványában ugyancsak sérelmezte. A vizsgálatom eredményeképpen megállapítom, hogy a határozat formailag az Áe.43.§ (1) bekezdésében foglaltaknak megfelel. A határozat tartalma - követve az Áe.66.§ (2) bekezdésében előírtakat - kiterjed a megtámadott  határozatot megelőző eljárás vizsgálatára is, kellőképpen részletes és körültekintő. A határozat nem csak a fellebbezésben foglaltak vizsgálatára szorítkozott, hanem az egész alapeljárást vizsgálta, és ezek alapján jutott az elsőfokú határozatot helybenhagyó döntésre. (A helybenhagyó döntésével egyebek mellett azt igazolta, hogy az elsőfokú hatóság az ügyben a figyelembe vehető tényállási elemeket helyesen állapította meg és azokból helyes következetetéseket vont le, a hatályos jogszabályokat pontosan alkalmazta.) A másodfokú döntés úgy formailag, mint tartalmilag megfelel a jogszabályi előírásoknak, a határozat alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet nem okoz.

A fent leírtakból megállapítom, hogy sem a
1. Pécs Megyei Jogú Város Közgyűlésének Jegyzője, se pedig a
2. Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal sérelmezett eljárásaik során alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem okoztak.

Budapest, 1999. október 12.

Dr.Polt Péter