OBH 7441/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Izafé Éva
Az eljárás megindulása

	Panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához fordult, sérelmezve,  a Magyar Építész Kamara eljárását a technikusok névjegyzékbe való felvételével kapcsolatban. 
	A vizsgálat az Alkotmányban garantált, a jogorvoslati joghoz való jog valamint a jogbiztonság sérelmének gyanúja miatt indult. 
	Az eljárás megindítását követően tájékoztatást kértem a Magyar Építész Kamara elnökétől. 

A megállapított tényállás 

	A tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló 1996. évi LVIII. törvény egyes rendelkezései 1997-ben módosításra kerültek az 1997. évi LXIV. törvénnyel.
	A módosítás lehetővé tette, hogy a kamarai törvény hatályba lépését követő legalább három évig, de határozott időhöz kötött engedélyek esetében annak határidejéig a kiadott engedélyek érvényesek, így a módosítás kedvező fordulatot engedélyezett a technikusi végzettségű tervezők esetében. A három év elteltét követően csak a külön jogszabályban meghatározott feltételek szerint folytatható tervezői és szakértői tevékenység.
	Panaszos beadványában e módosítás kiemelkedő jelentőségét elismerve, mégis sérelmezte a Magyar Építész Kamara azon körlevelét, mely a technikusokra nézve az alábbiakban fogalmazódott meg:
"A technikusok Névjegyzékbe való felvételével kapcsolatban számos további egyeztetést igénylő probléma merült fel.
Kérjük, hogy újabb intézkedésig a Névjegyzékbe történő bejegyzést lehetőleg késleltessék.
Ennek törvényes módja az államigazgatási eljárásról szóló törvény által biztosított 30 napos ügyintézési határidő kihasználása, illetve szükség esetén a határidő meghosszabbítása."
	Panaszos előadása szerint a fent említett 1997. évi módosítást 1997. június 10. napján fogadták el, melynek eredményeként a Mérnök Újság 1997. júliusi számában megjelent közlemény felhatalmazza az ÉKE tervezőket, hogy kérjék nyilvántartásba vételüket. 
Az újságban megjelent tájékoztatás panaszos álláspontja szerint tárgyilagos, sérelmes viszont a kamara felhívása, mivel álláspontja szerint ez az eljárás a törvény szellemével is ellentétes.
	A a kamarával egyidőben panaszost is megkerestem, kérve válaszát arra vonatkozóan, hogy mikor nyújtotta be a nyilvántartásba vétel iránti kérelmét, és erre milyen időpontban, milyen tartalmú döntés született. Panaszos megkeresésemre választ nem adott. 
	A Magyar Építész Kamara titkára a következő tájékoztatást adta.
A technikusokra vonatkozó átmeneti rendelkezések már az épített környezet védelméről szóló törvény tervezetében is szerepeltek. A törvény elfogadására azonban nem került sor. A tervező- és szakértő mérnökök valamint építészek  szakmai kamaráiról szóló 1996. évi LVIII. törvény 52. §-nak hatályba lépése előtt, így a kamarai tagságra nem jogosult személyek elvesztették tervezői jogosultságukat.
	A kamarai törvény  módosítását célzó képviselői indítvány benyújtása széles körben ismertté vált, így elfogadásának pillanatától (az érintett technikusi kör részéről) nagy nyomást gyakorolt a területi kamarákra. Ugyanakkor viszont a módosításról szóló  1997. évi LXIV. törvény számos olyan ellentmondást tartalmazott, melyeknek tisztázása és értelmezése a kamarán belül nehézséget okozott, illetőleg eltérő álláspontok alakultak ki. Például: 
•	Vitatott volt az érintettek köre. A kamarai törvény módosítás utáni új 52. §-ának (1) bekezdés b.) pontja a kamarai tagságra nem jogosultakról szól. Ebbe a körbe - a kamara által eredetileg ismert törvény módosítása szándékkal ellentétben - nemcsak a technikusok értendők,  hanem azok is akik felsőfokú szakirányú végzettséggel rendelkeznek, de az előirt a szakmai gyakorlati idő hiányában kamarai tagfelvételre még nem jogosultak, továbbá azok is, akik felsőfokú, de az építész kamara szempontjából nem szakirányú végzettséggel rendelkeznek. 
•	Tisztázatlan volt a szükséges eljárás. A kamarai törvény eredeti 52. §-a ugyanis 1997. július 3-ával lépett hatályba. Ezzel a nappal tehát elvesztették tervezői jogosultságukat azok a személyek, akik kamarai tagságra nem jogosultak, a módosítás viszont csak 1997. július 25-től volt érvényes. A Tervezői Névjegyzékbe való bejegyzés mind az akkor hatályos 3/1986 (III.20) ÉVM rendelet, mind pedig a jelenlegi 32/1997. (XI.19.) KTM rendelet szerint az Áe. szabályai szerint zajlik. Kérdéses volt, hogy az Áe. szabályai szerint új eljárást kell-e lefolytatni a kamarának (amely azonban teljesen formális, hiszen automatikusan felélednek az időközben érvényüket vesztett engedélyek, anélkül, hogy azok kiadásának szabályszerűsége vizsgálható lenne), és tisztázatlan volt az is, hogy milyen iratok csatolására van szükség a kérelem mellékelteként.
•	A legsúlyosabb problémát a módosított 52. § (1) bekezdés b.) pontjában szereplő díj jelentette. Megállapítása iránt a törvény nem intézkedett, és az illetékekről szóló törvény 67. §-a szerint ágazati miniszteri  - pénzügyminiszteri együttes rendelet mindmáig nem jelent meg. 
	A kamara válaszában továbbiakban kifejtette, hogy amikor a törvény módosítása megtörtént, igyekeztek minél gyorsabban egy körlevélben tájékoztatni a kamarákat a szükséges teendőkről. A körlevél kiadását követően újabb megoldandó problémák merültek fel, ezért kérték rövid úton a területi kamarákat arra, hogy ezek tisztázásáig használják ki az Áe. törvény adta ügyintézési határidőt, és lehetőleg ne adják ki azonnal az engedélyeket. Ezt az 1997. július 31-én kelt intézkedésület időközben visszavonták, így a két időpont között mindössze két hét telt el. Ez egyben azt is jelentette, hogy a törvénymódosítás hatályba lépésétől számított 3 hét múlva lényegében az érdemi ügyintézés megkezdődött.
Az írásos tájékoztató megérkezését követően rövid úton információt kértem a MÉK-től arra vonatkozóan, hogy jogszabály rendezésének hiányában az építészek nyilvántartásba vétele milyen díjjal történik.  A MÉK képviselője közölte, hogy erre vonatkozóan a küldöttgyűlés hozott döntést, a díj összegét 5.000 Ft-ban határozták meg.

Az ügy jogszabályi háttere

Az 1997. évi LXIV. törvény a tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló 1996. évi LVIII. törvény módosításáról

52. § (1) Az engedélyhez és névjegyzékbe vételhez kötött önálló mérnöki és építészeti tervezői és szakértői tevékenységre az e törvény hatálybalépését megelőzően kiadott engedélyek,
a) amennyiben a kamarai tagságra e törvény szerint jogosult, tervezői vagy szakértői engedéllyel rendelkező személy a kamarai tagfelvételét nem kéri, az 53. § (1) bekezdés szerinti hatálybalépést követő 180 napig érvényesek,
b) amennyiben az engedéllyel rendelkező személy a kamarai tagságra e törvény szerint nem jogosult, de a Tervezői vagy Szakértői Névjegyzékbe történő bejegyzését – díj ellenében – az a) pont szerint kéri a szakterületileg illetékes kamarától, az 53. § (1) bekezdés szerinti hatálybalépést követő legalább 3 évig, de határozott időhöz kötött engedélyek esetében annak határidejéig érvényesek, a környezetvédelmi szakértői engedélyek kivételével. Ezen időpontot követően csak a külön jogszabályban meghatározott feltételek szerint folytatható tervezői és szakértői tevékenység.
(2) A törvény 3. §-ának (1) bekezdésében megjelölt névjegyzékekbe bejegyzett – kamarai tagsággal nem rendelkező – személyek vonatkozásában is az illetékes kamara gyakorolja a 3. §-ban meghatározott jogköröket, és ellátja a kapcsolódó feladatokat.
Hatálybalépés
53. § (1) Ez a törvény – a 42–52. §-ok kivételével – a kihirdetését követő 180. napon lép hatályba.

1990. évi XCIII. törvény az illetékekről

AZ IGAZGATÁSI ÉS BÍRÓSÁGI SZOLGÁLTATÁSOK DÍJA
67. § (1) Egyes államigazgatási eljárásokért, illetőleg egyes intézmények igazgatási jellegű szolgáltatásának igénybevételéért, továbbá egyes bírósági eljárási cselekményekért (szolgáltatásokért) díjat kell fizetni.
(2) Azt, hogy mely eljárásért vagy szolgáltatásért kell díjat fizetni, továbbá a díj mértékét az érdekelt miniszter a pénzügyminiszterrel egyetértésben rendeletben szabályozza. A lakosság széles körét érintő díjfizetési kötelezettséget csak törvény állapíthat meg.
(3) A fizetendő díj mértéke nem haladhatja meg az adott eljárással (szolgáltatással) felmerülő költségeket. Változó költségigényű eljárások (szolgáltatások) esetében a díj összegét átalány jelleggel kell meghatározni. A díjköteles eljárásért (szolgáltatásért) megállapított díjon felül az ügyfél terhére illeték vagy egyéb költség – kivéve a díjat külön jogszabály alapján terhelő adót – nem számítható fel.
(4) A díjat illetékbélyeggel vagy pénzzel kell megfizetni. Pénzfizetés esetén a díjjogszabályban meg kell jelölni a díj beszedésére jogosultat, valamint a bankszámla megnevezését és számát.
(5) A díjat megállapító jogszabályban rendelkezni kell a díj – ideértve a jogorvoslati díjat is – beszedésével, kezelésével, nyilvántartásával, visszatérítésével stb. kapcsolatos részletes szabályokról. A díjjogszabályban nem szabályozott kérdésekre – ideértve a személyes és tárgyi mentességet is – az illetéktörvénynek csak azok a rendelkezései alkalmazhatók, melyekre a díjat megállapító jogszabály konkrétan utal.

1987. évi XI. törvény a jogalkotásról

1. § (1) A jogalkotó szervek a következő jogszabályokat alkotják:
a) az Országgyűlés törvényt,
b)
c) a Kormány rendeletet,
d) a miniszterelnök és Kormány tagja (a továbbiakban együtt: miniszter) rendeletet,
e) az országos hatáskörű szerv vezetésével megbízott államtitkár (a továbbiakban: államtitkár) rendelkezést,
f) az önkormányzat rendeletet.
(2) E rangsornak megfelelően az alacsonyabb szintű jogszabály nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal.

157/1997. (IX. 26.) Korm. rendelet az építészeti-műszaki tervezési jogosultság általános szabályairól

6. § (1) A kamarai tagokat és a kamarai tagságra nem jogosult – szerzett jogaikat a tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló 1996. évi LVIII. törvény (a továbbiakban: törvény) 52. §-ában foglaltak alapján gyakorló – személyeket külön névjegyzékben kell nyilvántartani.
(2) A tervezői névjegyzékbe történő bejegyzés a kamarai tagok számára öt évig érvényes; ezt követően külön eljárás keretében ötévenként – adategyeztetés céljából – meg kell újítani. Az ismételt eljáráshoz – az erkölcsi bizonyítványon kívül – az eredetileg mellékelt iratok közül csak azokat kell csatolni, amelyeknek tartalma időközben megváltozott.

32/1997. (XI. 19.) KTM rendelet az építészeti-műszaki tervezési jogosultság részletes szabályairól

7. § (1) Az a személy, aki korábbi jogszabály alapján engedélyhez és névjegyzékbe vételhez kötött építészeti-műszaki tervezési tevékenységet végzett, továbbá a tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló 1996. évi LVIII. törvény 52. §-ában foglaltak alapján tagfelvételét kérte, tervezői tevékenységét kamarai tagsággal
a) ha megfelel az R.-ben, valamint e rendeletben és mellékleteiben foglalt szakmai feltételeknek, akkor a korábbi tervezői névjegyzékbe való bejegyzés alapján,
b) ha nem felel meg az e rendeletben és mellékleteiben foglalt – a képesítés szakirányával összefüggő – feltételeknek, illetve a 6. § (5) bekezdés szerinti vezető tervezői jogosultsággal nem rendelkezik, akkor a korábban megállapított tevékenységi körben az új tervezői névjegyzékbe való bejegyzés alapján
1999. december 31-ig folytathatja.
Ezt követően a tervezői névjegyzéki bejegyzést az R. 6. §-ának (2) bekezdésében foglaltak szerint – külön jogszabályban meghatározott díj befizetése ellenében – ötévenként meg kell újítani.
(2) Az a személy, aki korábban jogszabály alapján engedélyhez és névjegyzékbe vételhez kötött építészeti-műszaki tervezési tevékenységet folytatott, de felsőfokú szakképesítés hiányában szakmai kamarai tagságra nem jogosult, korábbi tevékenységét az R. 6. §-ának (1) bekezdése és a 11. § szerint akkor folytathatja, ha tervezői névjegyzékbe való bejegyzését évente – külön jogszabályban meghatározott díj befizetése ellenében – megújíttatja.
8. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba.
Egyidejűleg az építéstervezési jogosultság részletes feltételeiről szóló 3/1986. (III. 20.) ÉVM rendelet, az ezt módosító 6/1988. (VIII. 5.) ÉVM rendelet, valamint a 16/1990. (V. 14.) KöHÉM rendelet hatályát veszti.

Az érintett alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
9. § (1) Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és egyenlő védelemben részesül.
(2) A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
(2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.
(3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.

A vizsgálat megállapításai

	A vizsgálat megállapította, hogy panaszos előadásával ellentétben az 1996. évi tervező- és szakértő mérnökök, valamint építészek szakmai kamaráiról szóló törvényt is módosító rendelkezések nem 1997. június 10. napján kerültek elfogadásra, hanem azt az Országgyűlés 1997. július 8-ai ülésén fogadta el. A törvénymódosítás a kihirdetést követő 8. napon lépett hatályba, ez a nap kihirdetéstől számítva pedig 1997. július 25. napja.
	A Magyar Építész Kamara kifogásolt felhívása 1997. július 31-én kelt, az abban történt felhívás megfelel az államigazgatás szabályainak, áthidalva azt a problémát, hogy az eljárások rendje, a jogosultak köre stb., bizonytalanságra adhatott okot.
	A MÉK felvetései teljes mértékben elfogadhatóak, az átmeneti, még szabályozatlan időt követően, a törvénymódosítás megjelenése után intézkedtek a körlevél visszavonásáról, és megkezdődött a tényleges ügyintézés arra a körre is, amely panaszost is érintette, tehát az építészek nyilvántartásba vételére vonatkozóan.
	Az ügy jogszabályi hátterénél idézett KTM. rendelet 7. §-ának (2) bekezdése azonban a kamarai törvény módosítását követően is alkotmányos visszásságot eredményez, hiszen az idézett bekezdés évente történő kamarai tagsági megújítást ír elő azon személy részére, aki korábban jogszabály alapján engedélyhez és névjegyzékbe vételhez kötött építészeti-műszaki tervezési tevékenységet folytatott, de felsőfokú szakképesítés hiányában szakmai, kamarai tagságra nem jogosult. A rendelkezés úgy szól, hogy korábbi tevékenységét akkor folytathatja, ha tervezői névjegyzékbe történő bejegyzését évente - külön jogszabályban meghatározott díj befizetése ellenében megújítatja. 
	A vizsgálat megállapította, hogy az előbb jelzett külön jogszabályban meghatározott díj ma sem ismeretes, az idézett illetéktörvényi rendelkezés szerint az ágazati miniszter a pénzügyminiszter egyetértésével rendeletet nem adott ki. A jogszabályi rendelkezés hiánya alkotmányellenes helyzetet teremtett, mivel pontos díj meghatározás hiányában a küldöttgyűlés volt kénytelen döntést hozni. A nem megfelelő döntési szint azt is eredményezte, hogy  a Magyar Építész Kamara és a Magyar Mérnöki Kamara eljárása sem azonos a díj megállapítás kérdésében. 

	A kamarai törvény 1997-es módosítása azzal az eredménnyel zárult, hogy például a technikusok vonatkozásában a szakmai követelmények esetleges teljesíthetősége érdekében egy türelmi idő kerüljön bevezetésre: 

"52. §. (1) bekezdés b) amennyiben az engedéllyel rendelkező személy a kamarai tagságra e törvény szerint nem jogosult, de a Tervezői vagy Szakértői Névjegyzékbe történő bejegyzését – díj ellenében – az a) pont szerint kéri a szakterületileg illetékes kamarától, az 53. § (1) bekezdés szerinti hatálybalépést követő legalább 3 évig, de határozott időhöz kötött engedélyek esetében annak határidejéig érvényesek, a környezetvédelmi szakértői engedélyek kivételével. Ezen időpontot követően csak a külön jogszabályban meghatározott feltételek szerint folytatható tervezői és szakértői tevékenység."
	A fenti szabályozás szerint az is lehetséges, hogy a   határidőhöz kötött engedély például öt évre szól, mely esetben az évenkénti megújítás hátrányos megkülönböztetést jelent a kamarai tagságra jogosult tervezővel szemben, aki a Kormányrendelet rendelkezése szerint öt évig érvényes bejegyzést nyer kérelme alapján. A törvénymódosítás  a hatályba lépést követő három éves időtartamra nyújtott lehetőséget például a technikusok számára, így ez esetben is hátrányos megkülönböztetést jelent az évenkénti megújítás, mely természetszerűleg évente jelent újabb és újabb díjfizetést, mely a vizsgált esetben  ágazati jogszabályi szinten nem meghatározott. 
	Az Alkotmányban deklarált  hátrányos megkülönböztetés tilalmán túl sérül  az Alkotmányban garantált és támogatott vállalkozási jog, hiszen törvényi szabályozás ellenére az átmeneti időre szólóan mérnök és technikus nem egyenlő feltételekkel vehet részt  vállalkozási tevékenysége során, hiszen az évente történő megújítás adott esetben olyan anyagi megterhelést jelenthet a kérelmező technikus részére, amely az átmeneti időre  vonatkozóan  korlátozhatja vagy megakadályozhatja tervezői tevékenységét. 
	A törvényben garantált  három év illetve határidőhöz kötött engedély esetén ezen időpontig végezhető tervezői tevékenység a KTM. rendeletben szabályozott évente történő megújításra való kötelezéssel ellentétes, tehát jelen esetben a magasabb szintű jogszabállyal ellentétes szabályozás történt egy alacsonyabb szintű miniszteri rendelettel. Az ellentétes szabályokból adódó jogos sérelem sérti az Alkotmány jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményét és ezzel alkotmányos visszásságot okoz a fentiekben vázolt egyéb alkotmányos jogokkal és érdekekkel összefüggésben. 

Ajánlások

Az 1993. évi LIX. törvény 25. §-a alapján az alábbi ajánlással élek:

1.	Az 1990. évi XCIII. törvény 67. § rendelkezésére figyelemmel felkérem a környezetvédelmi és területfejlesztési  minisztert, hogy kezdeményezze a pénzügyminiszterrel egyetértésben a 32/1997. (XI.19.) KTM rendelet 7. § (2) bekezdésében jelzett jogszabály kiadását, mely az érintett kör esetében a  tervezői névjegyzékbe való bejegyzés díját  meghatározza.

2.	Felkérem a környezetvédelmi és területfejlesztési minisztert, hogy az 1997. évi  LXIV. törvény 52. §-ával összhangban módosítsa a 32/1997. (XI.19.) KTM rendelet 7. § (2) bekezdésének azon rendelkezését, mely évente történő megújítást ír elő a kamarai tagságra nem jogosultak részére, megszüntetve így e kör  hátrányos megkülönböztetését. 

Felkérem Miniszter Urat, hogy az 1993. évi LIX. törvény 25. §-a alapján álláspontjáról, illetve intézkedéséről 60 napon belül értesíteni szíveskedjen.

Budapest, 1998. május 4.

Dr. Polt Péter