OBH 7408/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert véleménye szerint az eltűnt fia felkutatása ügyében folytatott rendőrségi eljárás nem volt eléggé alapos.  A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
2. § (1) A Rendőrség védelmet nyújt az életet, a testi épséget, a vagyonbiztonságot közvetlenül fenyegető vagy sértő cselekménnyel szemben, felvilágosítást és segítséget ad a rászorulónak. A Rendőrség tiszteletben tartja és védelmezi az emberi méltóságot, óvja az ember jogait.
27. § (1) A Rendőrség a 84. § j) pontjában felsorolt bűncselekmények és a bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható személy felderítése, a rejtőzködő vagy szökésben lévő elkövető elfogásának elősegítése, eltűnt személy megtalálásának érdekében a nyomozás eredményességét, illetőleg a szükséges rendőri intézkedést közvetlenül elősegítő személy részére előzetesen és nyilvánosan díjat tűzhet ki.
36. § (1) A Rendőrség a bűncselekmény elkövetésével alaposan gyanúsítható vagy az eltűnt személy, tárgy felkutatására, továbbá ismeretlen holttest azonosítására körözést rendelhet el.
(2) A Rendőrség a sértetti kör megállapítására, tanú felkutatására, illetve a bűncselekmény tényállásának tisztázása érdekében a sajtóban, rádióban, televízióban - díjmentesen - felhívást tehet közzé.
(3) A körözött vagy a rendőri felhívásban érintett személy nevét, képmását, az azonosításához szükséges adatait, a valószínű tartózkodási (megjelenési) helyét és a nyilvánosságra hozatal okát nyomós közérdekből, vagy méltánylást érdemlő magánérdekből a büntetőeljárást folytató hatóság vezetőjének, illetőleg az eltűnt személy felkutatását vagy körözését elrendelő rendőri szerv vezetőjének engedélyével nyilvánosságra lehet hozni.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
2. § (1) A közigazgatási szervek eljárásukban következetesen érvényre juttatják a törvényességet, demokratizmust és humanizmust.
(2) A közigazgatási szervek előmozdítják a jogok érvényesülését és a kötelességek teljesítését, az állampolgári fegyelem megszilárdítását.
(6) Az ügyfelet az államigazgatási eljárásban megilleti a nyilatkozattétel és a jogorvoslat joga, köteles viszont legjobb tudomása szerint, jóhiszeműen közreműködni. Mindezek érdekében az eljáró szerv az ügyfelet jogairól és kötelességeiről tájékoztatja.
(7) A közigazgatási szervek feladataikat gyors és egyszerű eljárással teljesítik.
13. § (1) Az államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (a továbbiakban: kérelem) vagy hivatalból indul meg. A felettes szerv a közigazgatási szervet az eljárás megindítására vagy folytatására utasíthatja.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
26. § (1) A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.
(4) A közigazgatási szerv a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.
41. § (1) Az ügyfél és képviselője az eljárás során keletkezett iratokba betekinthet, és azokról másolatot készíthet.

136/1994. (X. 26.) Korm. rendelet az eltűnt személyek felkutatására irányuló államigazgatási eljárás elintézési határidejének megállapításáról
A Kormány az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 15. §-ának (1) bekezdése alapján a következőket rendeli el:
1. § Az eltűnt személyek felkutatására irányuló hatósági eljárásban az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történő megindításától számított 90 napon belül kell meghozni. 
   
23/1994. (X. 26.) BM rendelet az eltűnt személyek felkutatásának és a rendkívüli halálesetek kivizsgálásának rendjéről
Általános rendelkezések
2. § (1) Az eltűnt személy felkutatásáról, valamint a rendkívüli haláleset kivizsgálásáról bejelentésre vagy hivatalból a rendőrség gondoskodik.
(2) A rendőrség eljárására - az e rendeletben, illetőleg az elintézési határidő tekintetében a Kormány rendeletében meghatározott eltérésekkel - az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény szabályait kell alkalmazni.
3. § E rendelet alkalmazásában eltűntnek kell tekinteni az ismeretlen helyen tartózkodó személyt, ha
a) életvitelére, személyi körülményeire, foglalkozására tekintettel eltűnésére ésszerű magyarázat nem adható;
b) az eltűnés körülményei, illetve a rendelkezésre álló adatok azt valószínűsítik, hogy az eltűnés jogsértő cselekmény elkövetésével lehet összefüggésben;
8. § A Rendőrség az eltűnt személy felkutatása érdekében jogosult az eltűnt személy
a) személyazonosító adatait megismerni;
b) lakókörnyezetében, munkahelyén, szolgálati helyén, egyéb szokásos vagy valószínűsíthető tartózkodási helyein adatgyűjtést folytatni;
c) körözését [Rtv. 36. § (1) bek.] elrendelni, és a feltételek megléte esetén az Interpol Magyar Nemzeti Iroda útján a nemzetközi körözését kezdeményezni;
d) nevét, képmását, az azonosításához szükséges adatait, a tömegkommunikációs eszközök útján nyilvánosságra hozni [Rtv. 36. § (3) bek.];
e) megtalálása érdekében díjkitűzést alkalmazni (Rtv. 27. §).
9. § (1) Ha az eltűnt személy gyermekkorú, beteg, illetve koránál fogva vagy egyéb okból magáról gondoskodni képtelen, vagy a körülményekből az állapítható meg, hogy veszélyben van, illetve a környezetére veszélyt jelenthet, és behatárolható az a terület, ahol valószínűsíthetően tartózkodik, a rendőrség jogosult a terület átkutatására.
(2) A terület átkutatása érdekében az eljáró rendőrhatóság vezetője kérheti más szervezet segítségét.   
13. § Ha az eltűnt személy felkutatása a megtett intézkedések ellenére sem járt eredménnyel, a Ptk. 23. §-ában megállapított határidő (öt év) elteltével határozattal az eljárást le kell zárni, mely határozatban fel kell tüntetni az eljárás szerint megállapított eltűnés napját, és az indoklásban fel kell sorolni a felkutatás érdekében megtett intézkedéseket.
15. § (1) Az eltűnt személy felkutatására irányuló eljárásban az eljárást befejező határozatot meg kell küldeni az eltűnt személy ismert legközelebbi hozzátartozójának, továbbá a bejelentőnek.
              
Megállapított tényállás:
	A panaszos fia - T. G. - az ELMÜ Rt. díjbeszedőjeként dolgozott. 1996. június 6-án napközben a körzetében dolgozott, de munka után édesanyja lakásába nem tért haza. Az eltűnt fiatalembernél személyi igazolvány nem volt, útlevéllel nem rendelkezett, ruházata egy pólóból, bermuda nadrágból és sportcipőből állt, eltűnése idején nagyobb mennyiségű pénz volt nála, amelyet a körzetében beszedett. A panaszos másnap bejelentést tett a BRFK XVI. kerületi Rendőrkapitányságon, ahol bejelentéséről jegyzőkönyvet vettek fel és elrendelték az eltűnt személy országos körözését. Az ELMÜ Rt. 1996. június 11-én feljelentést tett az eltűnt személy ellen, mert az 439.109 forinttal nem számolt el. A nyomozást a kapitányság 1996. július 17-én bűncselekmény gyanújának hiánya miatt megtagadta. Az ELMÜ Rt. 500 ezer forint jutalmat ajánlott fel a nyomravezetőnek.	
	1996. október 3-án a XVI. kerületi Rendőrkapitányság határozatot hozott az eltűnés miatt elrendelt államigazgatási eljárás megszüntetéséről, de a kibocsátott körözést továbbra is fenntartották. Az eltűnt személy édesanyja a határozat ellen fellebbezett. A BRFK Bűnüldözési Főosztálya a fellebbezést 1996. november 11-én kelt 1443-843/1996. ált. számú határozatával elutasította és az I. fokú határozatot helyben hagyta.
	1996. december 5-én az Országos Rendőrfőkapitányság Bűnüldözési Osztálya a Rendőrség Körözési Munkájának Ideiglenes Szabályzata alapján felülvizsgálta az ügyben tett intézkedéseket és további feladatok végrehajtására adott utasítást. 1997. március 26-án az ORFK szakirányító osztálya az ismételt felülvizsgálat során - a korábbi adatokat értékelve - újabb kutatási lehetőségekre hívta fel a figyelmet, egyúttal a Magyar Nemzeti Interpol Iroda útján intézkedett a nemzetközi körözés kiadására. 
	A rendőrség által tett intézkedések nem jártak eredménnyel, az eltűnés körülményei jelenleg is tisztázatlanok. A kerületben más gyanús eltűnések is előfordultak (pl. postás), egy eltűnt személy bűncselekmény áldozata lett, holttestét megtalálták. 

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos beadványában nem jelölt meg közvetlenül olyan intézkedést, amely alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot okozott volna. Ugyanakkor a panaszos fiának ismeretlen körülmények között bekövetkezett eltűnése olyan esemény, amely egy esetleg elmulasztott rendőrségi intézkedés folytán az eltűnt személy alapvető jogainak, mindenekelőtt személyi szabadságának, de végső soron testi épségének vagy életének közvetlen veszélyeztetéséhez, illetve az ezekhez fűződő jogaitól való önkényes megfosztásához vezethet. Megállapítottam tehát, hogy az alkotmányban biztosított jogok közvetlen veszélyeztetettségére tekintettel nincs akadálya eljárásomnak.
	A vizsgálat érdekében az eljáró rendőrkapitányságtól beszereztem az eltűnt személy felkutatásával kapcsolatos államigazgatási eljárás iratait. 
	Az iratok alapján megállapítottam, hogy az eltűnés bejelentését követő napokban a XVI. kerületi Rendőrkapitányság előadója - a körözés elrendelésén és az eltűnt személy édesanyjának ismételt meghallgatásán kívül - érdemi intézkedéseket nem tett az eltűnt személy felkutatása érdekében. 
	Az eltűnés után egy héttel az előadó egy névtelen bejelentésről és annak ellenőrzéséről számolt be. Egy 1996. július 9-én kelt összefoglaló jelentés szerint ellenőrizte az eltűnt személy feltételezhető útvonalát és meghallgatta azokat a személyeket, akikkel az eltűnése napján feltehetően kapcsolatba került. Az adatgyűjtés nem vezetett eredményre. A jelentés az adatgyűjtéssel érintett személyek körét, az ellenőrzött területet, a rekonstruálható körülményeket nem tartalmazta. Az összefoglaló jelentés tartalmának ellentmond, hogy az eltűnt személy díjbeszedői körzetének részletes utcajegyzékét csak 1996. augusztus 23-án szerezték be. Az erről szóló feljegyzéshez mellékelt jegyzék szerint az 1203-as körzethez hat utca, illetve utcarész tartozott. A családi házas területen lakók kikérdezését, a beszerzett információk elemzését a bejelentés fogadása utáni napokban kellett volna végrehajtani, két hónappal az eltűnés után már csak formális jelentősége volt.  	
	A bejelentés után egy hónappal, 1996. július 8-án, az ügy előadója feljegyzésben jelentette, hogy az eltűnt személy családja Budapest forgalmasabb részein az eltűnt fényképével ellátott szórólapot helyezett ki. A feljegyzésben leírta, hogy: "A szórólap során lakossági bejelentések érkeztek, amiket ellenőriztem, érdemleges információt beszereznem nem sikerült." A feljegyzés alapján nem volt megállapítható, hogy kitől, milyen tartalmú információk érkeztek és ezek kellő alaposságú ellenőrzése érdekében ténylegesen milyen intézkedések történtek. Ezek az adatok később - a felülvizsgálat során - sem voltak felhasználhatók. 
	Az államigazgatási eljárás törvényessége, szakszerűsége, eredményessége nagymértékben attól függ, hogy a tényállás tisztázását körültekintően folytatták-e le. A tényállás tisztázása a konkrét egyedi ügy jogilag releváns tényeinek, körülményeinek a pontos megállapítását, feltárását jelenti. Az eljárás hitelességét csak a tett intézkedések, a megállapított adatok, tények eljárási szabályoknak megfelelő dokumentálása igazolja. A sérelmezett ügyben végzett rendőri munka nem felelt meg ezeknek a követelményeknek. 	1996. július 11-én az eljáró hatóság javaslatot tett az eltűnt személy fényképének a sajtóban, televízióban történő bemutatására, sajtóközlemény közzétételére. 	
	A vizsgált ügyben megállapítható volt, hogy az eltűnt személy felkutatása érdekében - legalábbis a szakfelügyelet által végzett revízióig - a hozzátartozó több érdemi intézkedést kezdeményezett, mint a rendőrség. Kapcsolatba lépett a fia munkahelyével, megkísérelte a postai pénzbefizetés ellenőrzését, fényképes sajtóközleményt jelentetett meg, tudakozódott a pénzbeszedési körzetben. Az elmaradt intézkedéseket csak a szakfelügyeletet és szakirányítást ellátó rendőri szervek utasítására pótolták vagy pontosították. 
	A szakmai hiányosságokat a BRFK szakfelügyeletet ellátó főosztálya is észrevételezte. 
	Az ügyiratot 1996. július 9-én terjesztették fel a BRFK Bűnüldözési Főosztály Életvédelmi és Rablási Osztályára. A szakfelügyeleti szerv a végrehajtott intézkedések értékelése alapján megállapította, hogy az előadó nem tett meg minden szükséges intézkedést az eltűnt személy felkutatása érdekében. Jelentésükben meghatározták azokat a feladatokat, amelyeket végre kell hajtani, megállapították, hogy szükséges a napi kapcsolattartás és koordináció az ügyben és - amennyiben a kutatás sikertelen marad - 1996. október 7-i határidővel előírták az ügyirat ismételt felterjesztését. 
	Az ügyiratot július 17-én küldték vissza a XVI. kerületi kapitányságra. A felügyeleti szerv által meghatározott feladatok végrehajtására egy hónap késéssel, csak augusztus végén került sor. Augusztus 21-én hallgatták meg az eltűnt személy élettársát, augusztus 23-án egy barátját. Ekkor szerezték be a már említett utcajegyzéket is. Augusztus 23-án két jelentés, augusztus 30-án négy jelentés készült. Eredménytelen kísérlet történt a beszedett díjak összegének megállapítására is. Az ügy iratai szerint szeptember hónapban már újabb intézkedés, kutatás nem történt. A XVI. kerületi Rendőrkapitányság az államigazgatási eljárást 1996. október 3-án kelt 156-1/110/96. ált. számú határozatával megszüntette. 
	A panaszos több alkalommal kifogásolta, hogy a kutatás megállapításairól nem, vagy csak semmitmondó tájékoztatást kapott. Az eljárást megszüntető határozat elleni fellebbezése szerint: "a XVI. kerületi Rendőrség munkájára jellemző, a 4 hónap alatt egyetlen alkalommal sem kerestek meg", "nem kérdezték ki sem a testvéreit, más közvetlen hozzátartozóit, sem a barátokat". A panaszos számára az ORFK Életvédelmi Alosztálya biztosította a betekintést az ügyiratba, 1996. december 6-án.
	 
	Az államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvény 2. § (7) bekezdése szerint a közigazgatási szervek feladataikat gyors és egyszerű eljárással teljesítik. A kerületi kapitányság eljárása az intézkedések késedelmes végrehajtása és a szakmai mulasztások miatt, nem felelt meg az Áe. alapelveinek.  Olyan eljárás pedig, amelyben a reá vonatkozó egyik alapelv nem jut érvényre, nem tekinthető a jogállamiság és annak lényegi elemét képező jogbiztonság szempontjából alkotmányosnak.
	A kapitányság nem vagy csak késedelmesen tette meg azokat az intézkedéseket, amelyekre az eltűnt személyek felkutatásának és a rendkívüli halálesetek kivizsgálásának rendjéről szóló 23/1994. (X. 26.) BM rendelet 8. és 9. §-ai a rendőrséget feljogosítják, annak ellenére, hogy már a bejelentés időpontjában is feltehető volt - ezt a kibocsátott körözés is tartalmazta -, hogy az eltűnt személy bűncselekmény sértettjévé vált.
   	A vizsgálat eredményeként megállapítottam, hogy a mulasztások az eljárási jogszabályok sérelmével összefüggésben a jogállamiságot és annak lényegi elemét képező jogbiztonság követelményét a méltányos eljárás tekintetében is sértették, ezáltal alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoztak. 
	Az alkotmányos visszásság megszüntetésére az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. § alapján ajánlom az Országos Rendőrfőkapitánynak, hogy intézkedjék az eltűnési ügyekben végzett rendőri munka gyorsaságának és szakszerűségének, továbbá ellenőrzésének javítására. Fontolja meg kötelező feladatok előírását, különösen azokban az esetekben, ahol az eltűnt személy bűncselekmény áldozata lehetett vagy egyéb körülmény (életkora, egészségi állapota, stb.) miatt a késedelem veszéllyel járhat. Ajánlásommal kapcsolatos állásfoglalásáról, intézkedéséről a hivatkozott jogszabály alapján adjon tájékoztatást. 

Budapest, 1999. június 22.

Dr. Polt Péter