OBH 6963/1997. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Kiss Anikó

Az eljárás megindulása:

Panaszos személyesen kereste fel az Országgyűlési Biztos Hivatalát. Panaszában előadta, hogy 1996 májusában csalás vétsége miatt feljelentést tett a Mezőtúri Rendőrkapitányságon. Az ügy további sorsáról semmilyen tájékoztatást nem kapott, ezért feljelentését szeptemberben megismételte. A rendőrség részéről ez utóbbi is megválaszolatlan maradt, ezért panasszal fordult az ORFK Panaszok és Bejelentések Irodájához, de beadványára ezúttal sem kapott választ.

A jogállamisággal és az Alkotmány 64. §-ban deklarált kérelem előterjesztéséhez és panaszhoz való joggal összefüggő visszásság gyanúja miatt a panasz alapján vizsgálatot indítottam.

A megállapított tényállás:

A Mezőtúri Rendőrkapitányság 1996. januárjában 33 kerttulajdonos feljelentése alapján 35/1996 bü. szám alatt sikkasztás vétségének alapos gyanúja miatt nyomozást rendelt el panaszos által májusban szintén feljelentett személy ellen.
A januárban tett feljelentés alapján lefolytatott nyomozás során bűncselekmény elkövetése nem volt megállapítható, ezért a nyomozást megszüntették.
Panaszos májusban és szeptemberben tett feljelentése alapján nyomozás nem indult, azonban e tárgyban a nyomozás megtagadásáról szóló határozatot panaszos, lakcímének hatóság által nem ismert megváltozása miatt, nem kapta meg.
Ezt követően fordult panaszos az ORFK Panaszok és Bejelentések Irodájához, azonban a feljelentése alapján hozott határozatot továbbra sem kapta meg, tévedésből a januárban indított nyomozást megszüntető határozatot kézbesítették részére.

Érintett alkotmányos jogok és alkalmazott jogszabályok:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmánya:

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

8. § (1) A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.

64. § A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.

2. A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. tv:

12. § (1) Büntetőeljárást csak az e törvényben meghatározott feltételek alapján, bűncselekmény alapos gyanúja esetén és csak az ellen lehet indítani, akit bűncselekmény alapos gyanúja terhel.

121. § (1) A büntető eljárás feljelentés, bejelentés vagy a nyomozó hatóság észlelése alapján indulhat meg.

122. § (1) Bűncselekmény miatt bárki tehet feljelentést; a feljelentés kötelező azokban az esetekben, amelyekben a feljelentés elmulasztása bűncselekmény.

127. § (1) A nyomozást határozattal meg kell tagadni, ha a feljelentésből vagy a feljelentés kiegészítése során szerzett adatokból megállapítható, hogy
a) a feljelentett cselekmény nem bűncselekmény, vagy a bűncselekmény alapos gyanúja hiányzik,
b) a büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;
c) a feljelentett cselekményt már jogerősen elbírálták.

129. § (1) A nyomozás megtagadásáról a nyomozó hatóság, a Btk. 22. §--ának e) pontjában meghatározott büntethetőséget kizáró ok, a Btk. 32. §- ának d) pontjában meghatározott büntethetőséget megszüntető ok fennállása esetén, illetőleg ha a feljelentést az ügyésznél tették, az ügyész határoz. A nyomozást megtagadó határozatot közölni kell a sértettel, továbbá azzal, aki feljelentést tett, vagy magánindítványt terjesztett elő. Ha a határozatot a nyomozó hatóság hozta, azt az ügyésznek is megküldi.
(2) A nyomozás megtagadása esetén a felmerült bűnügyi költséget az állam viseli.

139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény, vagy azt nem a gyanúsított követte el;
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
c) a büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;
d) a cselekményt már jogerősen elbírálták.

140. § (1) A nyomozás megszüntetéséről a nyomozó hatóság, a Btk. 22. §-ának e) pontjában meghatározott büntethetőséget kizáró ok, illetőleg a Btk. 32. §-ának d) pontjában meghatározott büntethetőséget megszüntető ok fennállása esetén az ügyész határoz.
(2) A nyomozást megszüntető határozatot közölni kell a sértettel, a feljelentővel és azzal, aki magánindítványt terjesztett elő. Ha a határozatot a nyomozó hatóság hozta, azt az ügyésznek is megküldi.

3. A postai tevékenységről szóló 133/1993 (IX.29.) Korm. rendelet:

18. § (1) A postai küldeményeket a jogosult átvevő az alábbi átvételi határidőn belül veheti át a szolgáltató hivatali helyiségében:
a) a távmásolatot, a "gyorsan romló"-ként külön szolgáltatással feladott küldeményt kettő;
b) a hivatalos iratot a második értesítéstől számított öt;
c) a postautalványt, az értéknyilvánítással feladott levélpostai küldeményt, a levélpostai küldeményt tíz munkanapig;
d) a postacsomagot és az értékcsomagot öt munkanapig;
e) a "postán maradó" megjelöléssel feladott küldeményt a megérkezés napjától számított harminc naptári napig.
(2) Az átvételi határidő az értesítés napját követő munkanapon kezdődik.
(3) A címzett előzetes bejelentése esetén az (1) bekezdés d) pont szerinti határidő öt munkanappal meghosszabbítható.

A vizsgálat megállapításai:

A Mezőtúri Rendőrkapitányság panaszos feljelentése alapján hozott nyomozást megtagadó határozatát a panaszos által bejelentett címre kézbesítette. A tértivevényes küldemény 1996. júniusában a címzett nem vette át jelzéssel érkezett vissza a Rendőrkapitányságra. A postai tevékenységről szóló kormányrendelet vonatkozó szakasza szerint a hivatalos iratokat a második értesítéstől számított öt munkanap elteltével kézbesítettnek kell tekinteni. A Mezőtúri Rendőrkapitányság tehát a büntetőeljárásról szóló törvényben előírt kézbesítési kötelességének eleget tett. Abban, hogy panaszos a határozatot nem kapta meg a rendőrkapitányságot mulasztás nem terheli.
Az ORFK pedig azzal, hogy panaszos bejelentése alapján tévedésből egy másik határozatot küldött el panaszosnak, figyelmetlenül járt el ugyan, de a beadványtevő panaszhoz való jogával kapcsolatban ez olyan csekély mértékű visszásságot okozott, ami külön intézkedést nem igényel.
 A vizsgálat során azonban ígéretet kaptam a Rendőrkapitányság vezetőjétől arra, hogy a határozat kézbesítését panaszos részére ismételten megkísérlik.

Budapest, 1999. június 15.

Dr. Polt Péter