OBH 6827/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Somosi György

Az eljárás megindítása

Panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához intézett beadványában a Siófoki MÁV pályaudvar működéséből eredő zajhatást sérelmezte. Álláspontja szerint az érintett hatóságok képtelenek érvényt szerezni határozataiknak, ezért a nyugalmukat zavaró állapot évek óta fennáll.

Mivel a rendelkezésemre álló információk alapján a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog sérelmének gyanúját kizárni nem lehetett, az ügyben vizsgálatot indítottam.

Eljárásom során tájékoztatást kértem a Környezet- és Természetvédelmi Főfelügyelőség Vezetőjétől a panasszal kapcsolatos álláspontjáról, majd a Közép-Dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség megbízott igazgatójától kértem további felvilágosítást.

A megállapított tényállás

A Közép-Dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság Környezetellenőrző Laboratóriuma az 1988. szeptember-október hónapban elvégzett vizsgálata során megállapította, hogy a tehervonat rendező pályaudvar-, illetve a vasúti forgalom által okozott zajterhelés a vonatkozó előírásoknak nem felel meg.

A MÁV Pécsi Igazgatósága intézkedési tervet készített Siófok állomás üzemi zajának csökkentésére. Az ezt követően elvégzett vizsgálat eredménye azt mutatta, hogy a korszerűsített siófoki vasútállomás teherforgalmi részén a rendezésből származó zaj megfelel a környezetvédelmi hatóság által előírt éjszakai zajhatárértékeknek. A nappali határértékek a korábbi viszonyok között is megfelelő biztonsággal teljesültek, nappali ellenőrzésre ezért nem volt szükség.

A Közép-Dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség Környezetellenőrző Mérőállomása 1993. márciusában helyszíni szemlével egybekötött méréseket végzett, különös tekintettel a panaszos ismételt bejelentésére. A vizsgálati eredmények szerint a szakértői véleményben rögzített forgalmi viszonyok mellett a tehervonat rendező pályaudvar okozta zajterhelés éjjel meghaladta a megengedett értéket, tehát a vonatkozó környezeti zajvédelmi előírásoknak nem felelt meg. A vasúti áthaladó forgalom keltette zajterhelés éjjel és nappal is meghaladja a megengedett értéket.

1993. április 16-án a Környezetvédelmi Főfelügyelőség helyettes vezetője arról tájékoztatta a Közép-Dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség Igazgatóját, hogy a Siófoki Városi Tanács 3/1988. (III.24.) sz. határozatával jóváhagyott Siófok ÁRT szerint a szóban forgó terület kiemelt üdülőhely. A közlekedésből származó zaj nappal 55 dB, éjszaka 45 dB lehet.

A Közép-Dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség a 33.064/1993. számú, 1993. május 19-én kelt határozatában kötelezte a MÁV Pécsi Igazgatóságát, hogy a Siófoki tehervonat rendező-pályaudvar környezetében fennálló zajterhelést 1993. szeptember 30-ig csökkentse.

A Felügyelőség a zajcsökkentés érdekében zajcsökkentő létesítmények alkalmazását írta elő, a terv benyújtására megállapított részhatáridő 1993. július 15. volt.

A Felügyelőség 60.193-7/1994. számon 1994. április 5-én a 33.064/1993. számú kötelezést tartalmazó határozat végrehajtását rendelte el 1994. június 30-i határidővel.

A MÁV Rt. Környezetvédelmi Osztálya műszeres mérése során (1994. október) a teherpályaudvar forgalma által okozott zajterheléssel nem foglalkozott.

A MÁV Munkabiztonsági és Környezetvédelmi Osztályának vezetője a Felügyelőségnek 1994. november 16-án írt levelében kifejtette, hogy az MT rendelet a közlekedésből származó zaj esetén csak új tervezésű és megváltozott terület-felhasználású területekre ad határértéket. Az Osztályvezető utalt arra is, hogy az MT rendelet 14. §-ában a "határértéket jelentősen túllépő zaj" fogalma meghatározatlan.

A Felügyelőség 1995 júliusában ismét műszeres mérést végzett, amelynek célja a vasúti forgalom (rendezés + haladás) keltette zajterhelés meghatározása volt. A zajterhelési mérési pontot a panaszos nyaralójának déli homlokzata előtt 2-méterre, 2 méter magasságban állapították meg. A rendkívül alapos vizsgálat eredménye szerint a tehervonat rendező-pályaudvar által okozott zajterhelés megfelel, míg a vizsgált vonalszakasz vasúti forgalma által keltett zajterhelés nem felel meg a vonatkozó környezeti zajvédelmi előírásoknak.

A Felügyelőség újabb határozatában a 60.193-7/94. számon kiadott, a 33.064/93. sz. kötelező határozat végrehajtását elrendelő határozat végrehajtásának elmulasztása miatt a MÁV Rt. által megjelölt személlyel szemben 8.000 Ft végrehajtási bírságot szabott ki. A határozat indokolása utal a Felügyelőség 1995. júliusi mérési eredményeire, amely a vonalszakasz vasúti forgalma által keltett zajterhelést zajvédelmi szempontból nem találta kielégítőnek.

Az első fokú környezetvédelmi hatóság határozatát a kötelezett fellebbezése folytán eljáró Környezetvédelmi Főfelügyelőség megsemmisítette. A határozat utalt Siófok Város Polgármesteri Hivatala főépítészének állásfoglalására, amely értelmében a városban nincs kiemelt üdülőterületi határ. A rendező-pályaudvart a Balaton felől üdülőterület (nappal: 60 dBA, éjjel 50 dBA), az ellenkező irányban pedig lakóterület és intézményterület laza beépítéssel funkciójú terület határolja, ahol a határérték nappal 65 dBA, éjjel 55 dBA. A Főfelügyelőség megállapította még, hogy az új, illetve felújított közlekedési létesítményekre vonatkozó határérték betartását csak a tehervonat rendező pályaudvar vonatkozásában lehetett előírni, az áthaladó vasúti forgalom zajhatása meglévő közlekedési létesítménytől származónak minősül. A másodfokú határozat szerint az üdülőterületi funkciónak megfelelő megengedett egyenértékű A-hangnyomásszintnél 5 db-lel alacsonyabb határérték előírása és a ténylegesen mérhető túllépés szerinti minősítés több esetben is jogszerűtlen és megalapozatlan volt.
A Főfelügyelőség 1997. július 15-én kelt határozata óta hatósági intézkedésre nem került sor; a panaszos, illetve más érintett személy részéről bejelentés nem érkezett.

Az ügy jogszabályi háttere

A környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény 31. § (1) bekezdése szerint a környezeti zaj és a rezgés elleni védelem kiterjed mindazon mesterségesen keltett energiakibocsátásokra, amelyek kellemetlen, zavaró, veszélyeztető vagy károsító hang-, illetve rezgésterhelést okoznak.
A (2) bekezdés úgy rendelkezik, hogy a zaj és a rezgés elleni védelem keretében műszaki, szervezési módszerekkel kell megoldani:
a) a zaj- és a rezgésforrások zajkibocsátásának, illetve rezgésgerjesztésének csökkentését;
b) a zaj- és rezgésterhelés növekedésének mérséklését vagy megakadályozását;
c) a tartósan határérték felett terhelt környezet utólagos védelmét.

A zaj- és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V.12.) MT rendelet 10. § (3) bekezdése szerint a zaj- és rezgésvédelmi követelmények teljesítése érdekében út, vasútvonal, polgári repülőtér létesítése, a forgalmi viszonyok lényeges és tartós megváltozását eredményező felújítása, korszerűsítése során a környezetvédelmi hatóság zaj-, illetőleg rezgéscsökkentő létesítmények, berendezések alkalmazását írhatja elő.
A 14. § (1) bekezdése úgy szól, hogy meglevő út, vasútvonal, polgári repülőtér forgalma által okozott, az új létesítményekre megengedett zaj-, illetőleg rezgésterhelési határértéket jelentősen túllépő zaj, illetve rezgés csökkentésére az üzemeltetőnek forgalomszervezési és egyéb intézkedéseket kell tennie. Ilyen intézkedések megtételét a környezetvédelmi hatóság is kezdeményezheti, továbbá a 10. § (3) bekezdésében foglaltakat is alkalmazhatja.

A zaj- és rezgésterhelési határértékek megállapításáról szóló 4/1984. (I.23.) EüM rendelet 3. számú melléklete tartalmazza a közlekedéstől származó zaj új tervezésű és megváltozott területfelhasználási területeken megengedett egyenértékű A-hangnyomásszintjeit. Vasúti fővonalak mentén üdülőterület esetén nappal: 60, éjjel: 50 dB; lakóterület és intézmény-terület laza beépítéssel funkciójú terület esetén 65, illetve 55 dB a megengedett hangnyomásszint.

Az érintett alkotmányos jogok

Az Országgyűlési Biztos eljárása során a következő alkotmányos jogokat vizsgálta az üggyel kapcsolatban.

A Magyar Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A 70/D. § (1) bekezdése úgy szól, hogy a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

A vizsgálat megállapításai

A siófoki MÁV pályaudvar közvetlen közelében lakó panaszos a vasúti létesítmény által keltett zajhatást, illetve ezzel összefüggésben az érintett hatóságok hathatós intézkedéseinek elmaradását sérelmezte. A létesítmény, illetve a vonalszakasz, amely a Budapest-Nagykanizsa vasúti fővonal része az egyik oldalon lakó- és intézmény, a másikon üdülőterülettel határos. Az északi oldalon a vasút és a Balaton között húzódó üdülőterületnek a vasúthoz legközelebb eső utcájában helyezkedik el a panaszos ingatlana is.

A rendelkezésemre bocsátott iratanyag áttekintése során megállapítottam, hogy az ügy egyik lényeges vizsgálati szempontja az alkalmazandó zajterhelési határértékek problémája.

A Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság az 1988-as vizsgálata során a vasútvonaltól északra fekvő területen, amely üdülőterület, nappal: 60, éjjel: 50 dBA, míg a délre fekvő - lakóterület és intézményterület laza beépítéssel - területen nappal: 65, éjjel pedig 55 dBA zajterhelési határértéket vett figyelembe. E határértékek alkalmazása esetén a tehervonat rendező pályaudvar által okozott zajterhelés nem felelt meg az előírásoknak. Az egyik zajterhelési ponton a mért érték 1 dBA-val meghaladta a területre vonatkozó éjjeli 50 dB határértéket. A "vasúti forgalom okozta zajterhelés a vonatkozó előírásoknak nem felel meg " minősítést csak tájékoztató jellegűnek tekintették, mivel meglévő forgalomra nincs zajterhelési határérték érvényben. A jegyzőkönyvben szerepel az a megállapítás, hogy míg az újonnan létesült teher rendező-pályaudvar okozta zajterhelésre illetve annak minősítésére a vonatkozó rendelet zajterhelési határértékei kötelező érvényűek, addig a korábban is meglévő átmenő forgalom zajára ugyanezek nem vonatkoznak, illetve a meglévő forgalomra jelenleg nincs kötelezően betartandó zajterhelési határérték.

Hasonló határértékeket alkalmazott a MÁV megrendelése alapján eljáró akusztikai szakértő is 1989-ben.

A Felügyelőség az 1993-ban lefolytatott vizsgálata alkalmával, tekintettel arra, hogy az érintett terület Siófok Város ÁRT-je szerint "kiemelt üdülőterület", a 4/1984. (I.23.) EüM sz. rendelet 1. § (4) bekezdése, illetve 3. számú melléklete alapján a vasútvonaltól É-ra fekvő területre a zajterhelési határértéket nappal: 55 dBA, éjjel: 45 dBA értékben állapította meg. Az EüM rendelet hivatkozott szakasza úgy szól, hogy kiemelten védett területen a rendeletben meghatározott határértékeknél 5 db-lel alacsonyabb értékeknek kell teljesülniük.

A MÁV Akusztikai Laboratóriuma az 1994-ben végzett vizsgálata során az üdülőterület funkciójú területre megállapított 60, illetve 50 dB határértéket vette figyelembe.

A Felügyelőség az 1993-ban végzett vizsgálatához hasonlóan 1995-ben is kiemelt üdülőterületnek tekintette a vizsgált területet, ezért a nappal: 55 dBA, éjjel: 45 dBA határértéket vette alapul. A rendező-pályaudvar által okozott zajterhelés határérték alatt maradt (nappal: 40, éjjel: 44 dBA) az áthaladó vasúti forgalom zaja azonban meghaladta azt (nappal: 62, éjjel: 56 dBA).

Siófok Város főépítészének állásfoglalására tekintettel, a Környezetvédelmi Főfelügyelőség megállapította, hogy a Balaton felé az üdülőterületre vonatkozó, az ellenkező irányban pedig a lakóterület és intézményterület laza beépítéssel funkciójú területre vonatkozó határértékek az irányadók.(60, 50; illetve 65, 55 dBA)

A mérési jegyzőkönyvek megállapítják, hogy az alkalmazott határérték kötelező érvénnyel csak az újonnan létesült tehervonat rendező pályaudvar zajára vonatkozik. A meglévő vonalszakasz zajának minősítésére csak tájékoztató jelleggel használható. A meglévő forgalomra nincs kötelezően betartandó zajterhelési határérték.

A MÁV mind a rendező-pályaudvar, mind az átmenő vasúti fővonal forgalma zajhatásának csökkentésére forgalomszervezési intézkedéseket hajtott végre. A Közép-Dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség tájékoztatása szerint a MÁV Pécsi Igazgatósága a rendező-pályaudvar áthelyezésével, valamint egyéb forgalomszervezési intézkedésekkel környezetvédelmi kötelezettségének eleget tett.

A Környezetvédelmi Főfelügyelőség Vezetője a MÁV Rt-nek 1994. november 28-án írt levelében reagált a MÁV részéről egy korábbi koordinációs értekezleten felvetett problémára, amely szerint "meglévő vasútvonal esetén a 12/1983. MT rendelet 14. §-a a "határértéket jelentősen túllépő zaj" fogalma tekintetében meghatározatlan". A válaszban az áll, hogy a KTM Levegőtisztaság-védelmi és Zajellenőrzési Főosztálya elkészítette az MT rendelet módosításának tervezetét. A tervezetben két fogalmat határoztak meg: a határértéket jelentősen túllépő zaj az a zaj, amely több mint 6 dBA-val túllépi az előírt határértéket; a határértéket nagymértékben túllépő zaj pedig az a zaj, amely több mint 10 dBA-val lépi túl azt. Ezek az értékek meglévő vasútvonalakra is értelmezhetők.

Megállapítottam, hogy az állampolgárok nagyobb csoportját érintő probléma rendezése érdekében a Közép-Dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség számos intézkedést tett: határozatában a MÁV Pécsi Igazgatóságát a Rendező-pályaudvar környezeti zajterhelésének csökkentésére kötelezte, több alkalommal rendkívül alapos ellenőrző méréseket végzett. Erre tekintettel a Felügyelőség eljárásával összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 25. §-a felhatalmazza az országgyűlési biztost, hogy ha álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra, illetve az állami irányítás egyéb jogi eszköze kiadására jogosult szervnél a jogszabály (állami irányítás egyéb jogi eszköze) módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását.

Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a rendező-pályaudvar zajkibocsátása az előírásoknak megfelelt. Az áthaladó vasúti forgalom zajhatása meglévő közlekedési létesítménytől származónak minősül és mint ilyenre, az MT rendelet 14. §-a az irányadó.

A 12/1983. (V.12.) MT rendelet 14. § (1) bekezdése úgy szól, hogy meglévő vasútvonal forgalma által okozott, az új létesítményekre megengedett zaj-, és rezgésterhelési határértéket jelentősen túllépő zaj csökkentésére az üzemeltetőnek forgalomszervezési és egyéb intézkedéseket kell tennie.

A Közép-Dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség megbízott igazgatója a megkeresésemre adott válaszában az MT rendelet 14. §-ának ismertetésekor utalt arra, hogy a jelentős határérték túllépés a jelenlegi szabályozás szerint nincs definiálva.

A "határértéket jelentősen túllépő zaj" fogalmának meghatározatlansága a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben sértheti a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogot és ezzel alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozhat.
Az 1993. évi LIX. törvény 25. §-ában kapott felhatalmazás alapján a konkrét ügy tapasztalataira figyelemmel felkérem a Környezetvédelmi Miniszter Urat, hogy fontolja meg a 12/1983. (V.12.) MT rendelet 14. § (1) bekezdésében szereplő „határértéket jelentősen túllépő zaj” fogalma meghatározásának kezdeményezését.

Budapest, 1999. május 14.

Gönczöl Katalin