OBH 6731/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert élettársa, H. A. a Sopronkőhidai Fegyház és Börtönben töltötte a büntetését, ahol a lakóhelyétől való távolság miatt a látogatása nehézségekbe ütközött. 
	A fentiek alapján az 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére, illetve a 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonság (Alk. 2. § (1) bek.)
Jogorvoslathoz való jog (Alk. 57. § (5) bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1979. évi 11. törvényerejű rendelet a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról
24. § A szabadságvesztést a bíróság által meghatározott fokozatban – fegyházban, börtönben vagy fogházban – és a büntetés-végrehajtási szervezet által kijelölt, lehetőleg az elítélt lakóhelyéhez legközelebb eső büntetés-végrehajtási intézetben hajtják végre. A fegyház a börtönnél, a börtön a fogháznál szigorúbb végrehajtási mód.
21/1994. (XII. 30.) IM rendelet a büntetés-végrehajtási intézetek kijelöléséről
9. § Ha az elítéltet a Tvr. 24. §-a alapján a lakóhelyéhez legközelebbi – a végrehajtási fokozatnak megfelelő – büntetés-végrehajtási intézetben nem lehet elhelyezni, a büntetés-végrehajtás országos parancsnoka a végrehajtásra az 5–7. §-okban foglaltakról eltérő más büntetés-végrehajtási intézetet is kijelölhet.
6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól
6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében – hivatalból vagy kérelemre – azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében – a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül – személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
(3) Ha jogszabályban meghatározott esetekben a fogvatartott ügyében az országos parancsnok döntött, a panaszt az igazságügyminiszter bírálja el.
(4) A panaszt a fogvatartott a döntés közlésétől, illetve a döntés elmulasztásától számított tizenöt napon belül terjesztheti elő. Ha a fogvatartott a panasz megtételében akadályoztatva volt, a tizenöt napos határidő az akadály megszűnésétől számít.
(5) A panaszt tizenöt napon belül kell elbírálni, e határidő indokolt esetben harminc nappal meghosszabbítható. A panasz elbírálásáról a fogvatartottat tájékoztatni kell.
(6) A parancsnok, az országos parancsnok, illetve az igazságügyminiszter döntése – ha jogszabály kivételt nem tesz – végrehajtható.
(7) Jogszabályban meghatározott esetekben a döntés ellen a fogvatartott a büntetés-végrehajtási bíróhoz (a továbbiakban: bv. bíró) fellebbezhet, illetve keresettel fordulhat a bírósághoz.
7. § A fogvatartott a fogvatartásával kapcsolatos ügyében – a 6. §-ban foglalt jogorvoslati lehetőségek mellett – közvetlenül fordulhat
 a) a büntetés-végrehajtás törvényességi felügyeletét ellátó ügyészhez, kérheti az ügyész általi meghallgatását;
b) a fogvatartás alatt gyakorolható állampolgári jogainak a sérelme esetén az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, illetve a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosához;
c) személyes adatainak kezelésével vagy a közérdekű adatok megismeréséhez fűződő jogainak gyakorlásával összefüggő jogsérelem esetén az adatvédelmi biztoshoz.
8. § A fogvatartott kérelemmel, illetve panasszal fordulhat a külön jogszabályokban meghatározott nemzetközi szervezetekhez.
9. § (1) A fogvatartott jogorvoslati jogának az érvényesüléséről az intézet gondoskodik.
(2) A jogorvoslati jog érvényesítésével kapcsolatos iratokat a címzettnek haladéktalanul továbbítani kell. A panaszokat, kérelmeket, bejelentéseket és a döntéseket az intézet köteles nyilvántartani.
(3) A 6–8. §-ban foglaltak nem érintik a fogvatartottak azon jogait (keresetindítás, feljelentés, jognyilatkozat megtétele, közérdekű bejelentés), amelyek a fogvatartástól függetlenül megilletik.
31. § (1) A szabadságvesztés végrehajtására a jogszabályokban foglalt feltételeknek megfelelő intézetet az Országos Parancsnokság illetékes szervezeti egységének a vezetője jelöli ki.
(2) Az elítélt az (1) bekezdés rendelkezésétől eltérő intézetbe – a kijelölésre jogosult engedélye alapján – akkor szállítható, ha
a) a kijelölt intézetben nincs férőhely;
b) a más intézetben való elhelyezés biztonsági okból indokolt;
c) az elítélt más intézetben való elhelyezését kérte;
d) a megfelelő foglalkoztatására csak más intézetben van lehetőség;
e) jogszabály így rendelkezik.
(3) Az elítélt a (2) bekezdés szerinti intézetbe csak akkor szállítható, ha ott a szabadságvesztés végrehajtási fokozatára, illetve az elítéltek elkülönítésére vonatkozó jogszabályi rendelkezések végrehajtása biztosított.

Megállapított tényállás:
	A Fejér megyei Káloz községben élő panaszos élettársa a Sopronkőhidai Fegyház és Börtönben töltötte büntetését. A család anyagi helyzete és a nagy távolság miatt látogatni nem tudták, ezért a panaszos az országgyűlési biztoshoz fordult, azzal a kérelemmel, hogy élettársát a hozzátartozói lakóhelyéhez közelebbi  fegyintézetbe szállítsák. A panaszos nem közölte, hogy ő vagy élettársa korábban kérte-e az áthelyezést az illetékes büntetés-végrehajtási szervektől. 
	A panaszt hatáskör hiányában a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokság Nyilvántartási és Szállítási Önálló Osztályának vezetőjéhez küldtem meg. Az Országos Parancsnokság a kérelmet megvizsgálta. Tájékoztatásuk szerint az elitélt végrehajtási fokozatának (fegyház) megfelelő jellegű Budapesti Fegyház és Börtön jelentős elhelyezési problémákkal küzd, míg a panaszos lakóhelyéhez közelebbi két másik intézetben (Pálhalmai Országos Bv. Intézet és a Tolna megyei Bv. Intézet) a hatályos elhelyezési rendelkezések szerint fegyház fokozatú elitélt csak kivételesen indokolt esetben helyezhető el. A kérelmet mindezek alapján elutasították. Az elutasításról a panaszost és a Sopronkőhidai Fegyház és Börtön parancsnoka útján az elitéltet értesítették.

A vizsgálat megállapításai:
	A hatályos jogszabályok szerint az elitélt fogvatartási helyét a büntetés-végrehajtási szervezet jelöli ki. Az elitéltet megillető jogok nem terjednek ki a fogvatartási hely megválasztására. A büntetés-végrehajtásról szóló törvényerejű rendelet ugyanakkor úgy rendelkezik, hogy a szabadságvesztés büntetést lehetőleg az elitélt lakóhelyéhez legközelebbi - megfelelő fokozatú - intézetben kell végrehajtani. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettese az OBH 7732/1996. sz. ügyben megállapította, hogy az a körülmény, hogy a jogszabály csak lehetőségként tartalmazza a büntetésnek a lakóhelyhez legközelebbi végrehajtását, nem jelenti azt, hogy a döntéshozó indoklás nélkül vagy a jogorvoslati lehetőség biztosítása nélkül elutasíthatja az erre irányuló kérelmet.  
	Az Alkotmány a jogorvoslathoz való jogot az alkotmányos alapjogok között rögzíti. Az, hogy az 57. § (5) bekezdése szerint a jogorvoslati jogot mindenki "a törvényekben meghatározottak szerint” gyakorolhatja, utalás az eltérő szabályozási lehetőségekre az egyes eljárásokban, arra, hogy a jogorvoslatnak többféle formája lehet. A büntetések és intézkedések végrehajtásának menetében azonban a jogorvoslati jog mint alkotmányos alapjog megköveteli, hogy az érdemi, ügydöntő, az elítélt helyzetét, jogait lényegesen befolyásoló határozat tekintetében a jogorvoslat biztosítsa a döntést hozó szervtől eltérő más szerv részéről a felülvizsgálatot, az állásfoglalást a döntés helyessége, törvényessége tekintetében, esetleg a döntés megváltoztatását vagy hatályon kívül helyezését. Vagyis a jogorvoslathoz való jog, mint alkotmányos alapjog immanens tartalma az érdemi határozatok tekintetében a más szervhez vagy ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz fordulás lehetősége. 
	A 6/1996. (VII.12.) IM rendelet részletesen szabályozza a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében követendő eljárást, az elbírálási határidőket és a panaszjog gyakorlására vonatkozó előírásokat. Az elitéltek vagy hozzátartozóik hasonló kérelmei alapján hozott döntések az elitélt helyzetét lényegesen befolyásoló határozatnak minősülnek. Mindezek alapján a hivatkozott számú ügyben, a jogállamiság és a jogbiztonság alkotmányos alapelvének, illetve a jogorvoslati jog gyakorlásának sérelmére tekintettel ajánlottam a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokának, hogy intézkedjék az elitéltek érdemi ügyekben benyújtott kérelmeinek elbírálásával és a panaszjog gyakorlásával összefüggő eljárás részleteinek szabályozása és feltételeinek biztosítása érdekében. Az ajánlást az Országos Parancsnok elfogadta és a szükséges intézkedéseket végrehajtotta. A jelen ügyben vizsgált panasz időpontjában ezek az intézkedések még nem voltak hatályban.
	A panaszos élettársát időközben a családjához közelebbi büntetés-végrehajtási intézetbe szállították. 1997. november 20-án Szegeden helyezték el, majd 1998. január 26-a óta a Váci Fegyház és Börtönben tölti a büntetését.
	Figyelemmel arra, hogy a panaszos problémája megoldódott, illetve a vizsgálat során megállapított, alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetéséhez szükséges intézkedéseket a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoka megtette, az ügyben ajánlást nem teszek, a vizsgálatot lezárom. 

Budapest, 1998. november 16.

Dr. Polt Péter