OBH 6681/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Nyomozó Hivatala négy éve folytat ellene büntetőeljárást. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek.)

Alkalmazott jogszabályok: 
1993. évi XXXI. törvény az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4-én kelt Egyezmény és az ahhoz tartozó nyolc kiegészítő jegyzőkönyv kihirdetéséről
6. Cikk - Tisztességes tárgyaláshoz való jog
1. Mindenkinek joga van arra, hogy ügyét a törvény által létrehozott független és pártatlan bíróság tisztességesen nyilvánosan és ésszerű időn belül tárgyalja, és hozzon határozatot polgári jogi jogai és kötelezettségei tárgyában, illetőleg az ellene felhozott büntetőjogi vádak megalapozottságát illetően. 

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
145. § (1) A nyomozó hatóság az iratokat a nyomozás befejezésének közlésétől számított nyolc napon belül megküldi az ügyésznek.
(2) Az ügyész a nyomozás iratait tizenöt napon belül megvizsgálja és ennek eredményéhez képest
a) vádat emel,
b) pótnyomozást rendel el,
c) a nyomozást felfüggeszti,
d) a nyomozást megszünteti.

37/1991. (XII. 24.) PM rendelet a bűncselekmények vám- és pénzügyőrségi nyomozásának részletes szabályairól
1. § A vám- és pénzügyőrség nyomozó hatóságai a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvényben (Be.) és ezen rendeletben foglalt előírások szerint végzik a Be. 16. §-ának (3) bekezdésében meghatározott bűncselekmények (a továbbiakban: pénzügyi bűncselekmények) nyomozását.
10. § A nyomozó hatóság köteles beszerezni a bűncselekmény elkövetésére utaló bizonyítékokat, és elvégezni a szükséges nyomozási cselekményeket. Ennek során köteles ellenőrizni a gyanúsított védekezését, és feltárni a mentő körülményeket.
82. § (1) A védő vagy a gyanúsított távolmaradása az iratismertetést nem akadályozza. Ezt a körülményt azonban az iratokon fel kell jegyezni, a gyanúsítottat és a védőt értesíteni kell a nyomozás befejezéséről, az iratokat pedig vádemelési javaslattal meg kell küldeni az ügyésznek.
(2) A nyomozás befejezéséről szóló értesítésnek tartalmaznia kell, hogy a nyomozó hatóság a nyomozást befejezte, és az iratokat vádemelési javaslattal az ügyésznek továbbította, valamint - a jogszabály megjelölésével - annak a bűncselekménynek a megnevezését, amelyet a terhelt az alapos gyanú szerint elkövetett.
A nyomozás törvényessége feletti ügyészi felügyelet
111. § (1) A bűncselekmények következetes üldözése és a nyomozás törvényességének biztosítása érdekében az ügyész a bűnügyi nyomozások törvényessége felett felügyeletet gyakorol.
(2) A nyomozó hatóság az ügyésznek a nyomozás törvényessége feletti felügyelete keretében adott, a nyomozás mellőzésére, befejezésére, megszüntetésére, a kényszerintézkedésekre, a bizonyítás körének meghatározására vonatkozó utasításait köteles végrehajtani.
   	
Megállapított tényállás:
	A panaszos ellen a Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Nyomozó Hivatala 1995. május 17-én, 382/1995. bü. számon indított büntetőeljárást a Btk. 312. § (1) bekezdésébe ütköző és a (3) bekezdés szerint minősülő csempészet bűntette miatt, mert alaposan gyanúsítható volt, hogy a Budapesti 3. számú Vámhivatal csepeli részlegének vezetőjeként, személygépkocsik vámkezeléséhez hamis közlekedésfelügyeleti határozatokat fogadott el. Az eljárás során 1995. június 8-án őrizetbe vették, két nappal később előzetes letartóztatásba helyezték, ahonnan 1995. november 27-én került szabadlábra.
	A nyomozó hatóság a nyomozás iratait 1997. március 12-én ismertette a panaszossal. A jegyzőkönyvben közölték vele, hogy ügyében a nyomozást befejezték. Az iratokat 1997. július 31-én a Budakörnyéki Városi Ügyészségnek küldték meg, ahonnan az ügyet - illetékesség miatt - a Budapesti XX., XXI. és XXIII. kerületi Ügyészségre továbbították. Az ügyészség 1997. szeptember 23-án pótnyomozást rendelt el, melynek határidejét a Legfőbb Ügyészség 1998. június 23-ig meghosszabbította. 1998. július 9-én a Legfőbb Ügyész helyettese arról adott tájékoztatást, hogy a nyomozást befejezték. A Budapesti XX., XXI. és XXIII. kerületi Ügyészség az 1998. október 12-én kelt határozatával - a tényállás felderítetlensége okából - ismételt pótnyomozást rendelt el, és a nyomozás törvényességének biztosítása, szakszerűségének elősegítése és a tervbe vett bizonyítási cselekmények elvégzése érdekében fokozott ügyészi felügyeletet jelentett be. A Legfőbb Ügyészség a nyomozás határidejét 1999. augusztus 12-ig, majd 1999. december 12-ig - mindkét esetben szakszerű instrukciók meghatározásával - meghosszabbította. 
	A fokozott ügyészi felügyelet gyakorlása keretében a kerületi ügyészség a nyomozás iratait legutóbb 1999. július hónapban vizsgálta felül és ennek során a Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Nyomozó Hivatala parancsnokához intézett átiratában kifogásolta a korábbi pótnyomozást elrendelő ügyészi határozatban előírt feladatok teljesítésének elmulasztását. 
	Az ügy nyomozása során a pénzügyi bűncselekményeken túl, a vámhivatal egyes alkalmazottai által elkövetett, a rendőrség nyomozati hatáskörébe tartozó bűncselekmények alapos gyanúja is felmerült. Ezek miatt a BRFK XXI. kerületi Rendőrkapitányság rendelt el nyomozást 643/1999. bü. számon. A pénzügyi bűncselekményekkel összefüggésben elkövetett hivatali visszaélések eredményes nyomozásának feltétele a Vám- és Pénzügyőrség hatáskörébe tartozó bűncselekmények pontos tényállásának tisztázása.	
 
A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos 1997. július 10-én azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert  a Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Nyomozó Hivatala a befejezett nyomozás iratait nem küldte meg az ügyészségnek. Beadványához mellékelte a vám- és pénzügyőrséghez, illetve az ügyészséghez intézett hasonló tárgyú korábbi panaszait is. A későbbiek során, 1997. november 12-én és 1998. július 29-én a panaszos újabb beadványokat mellékelt eredeti panaszához, amelyekben a nyomozás elhúzódását sérelmezte. A vizsgálat nem terjedt ki a panaszos beadványaiban szereplő olyan sérelmezett kérdésekre, amelyeket az eljáró ügyészi szervek már érdemben orvosoltak, illetve amelyekkel kapcsolatban a nyomozó hatóságtól írásban vagy szóban tájékoztatást kapott. 
	A panaszos vitatta a büntetőeljárás megalapozottságát is, azonban ennek vizsgálatára hatáskörrel nem rendelkezem. A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. 
	Vizsgálatom során az ügy körülményeinek tisztázása érdekében tájékoztatást kértem a fővárosi főügyésztől, a Legfőbb Ügyész helyettesétől és a Legfőbb Ügyész úrtól. 
	A kapott tájékoztatások alapján a következőket állapítottam meg:
	A Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Nyomozó Hivatala a befejezett nyomozás iratainak az ügyészséghez történő késedelmes megküldésével megsértette a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 145. § (1) bekezdését, amely szerint a nyomozó hatóság az iratokat a nyomozás befejezésének közlésétől számított nyolc napon belül megküldi az ügyésznek. A nyomozás befejezésének közlése a rendelkezésre álló iratismertetési jegyzőkönyv szerint 1997. március 12-én történt meg. A Legfőbb Ügyész helyettesének tájékoztatása szerint a nyomozást először 1997. június 29-én fejezték be. A késedelem bármelyik időponthoz képest megállapítható, tekintve hogy a Budapesti V-VIII-XIII. kerületi Ügyészség B. 2329/1995. sz. levelében arról értesítette a panaszost, hogy a nyomozó hatóság a nyomozás iratait 1997. július 31-én adta át a Budakörnyéki Városi Ügyészségnek. Az ügyészség az iratismertetéssel lezárt ügy késedelmes továbbítása miatt a szükséges intézkedések megtételére is felhívta a Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Nyomozó Hivatala parancsnokának figyelmét. 
	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy: A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam." A jogállamiság egyik tartalmi eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság megköveteli a normák egyértelműségét, és az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. A jogintézmények csak akkor működhetnek alkotmányosan, ha az intézmények az eljárási normákat betartják. A vizsgált esetben az eljárási szabályokat a hatóság megsértette. A késedelem az eljárási jogszabály sérelmén kívül, az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében szabályozott jogállamisággal és az ebből eredő jogbiztonsághoz való joggal összefüggésben valósított meg alkotmányos visszásságot. 
	A Legfőbb Ügyész helyettesének tájékoztatása szerint a kerületi ügyészség megállapította, hogy a Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Nyomozó Hivatala a korábbi pótnyomozást elrendelő ügyészi határozatokban előírt feladatok teljesítését elmulasztotta. A mulasztás hátráltatta a nyomozás befejezését, továbbá sértette a büntetőeljárásról szóló törvény, valamint a bűncselekmények vám- és pénzügyőrségi nyomozásának részletes szabályairól szóló 37/1991. (XII. 24.) PM rendelet rendelkezéseit is.
	A nyomozás több mint négy évig tartó elhúzódása - az ügy későbbi kimenetelétől függetlenül - sérti a panaszosnak az 1993. évi XXXI. törvényben kihirdetett, az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló, Rómában, 1950. november 4-én kelt Egyezmény 6. cikkében megállapított jogát ahhoz, hogy ügyét a bíróság ésszerű időn belül megtárgyalja, és abban határozatot hozzon az ellene felhozott büntetőjogi vádak megalapozottságát illetően. 
	A fentiekkel összefüggésben, az eljárási szabályok sérelmén kívül, a jogállamiság és annak nélkülözhetetlen elemét képező jogbiztonság keretébe tartozó tisztességes eljárás sérelme miatt az alkotmányos visszásság megállapítható.

	Ajánlás:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 24. § alapján ajánlom a Vám- és Pénzügyőrség országos parancsnokának, hogy intézkedjék a mulasztások miatt a fegyelmi felelősség megállapítására és a megállapított alkotmányos visszásságok megszüntetése érdekében tegye meg a hatáskörébe tartozó, szükséges intézkedéseket.
	Intézkedéseiről, illetve az eljárás megindításával kapcsolatos állásfoglalásáról hatvan napon belül, az eljárás eredményéről pedig annak befejezését követően harminc napon belül adjon tájékoztatást.

Budapest, 1999. szeptember 29.

Dr. Polt Péter