OBH 6663/1997., OBH 6832/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Nagy Réka

A vizsgálat megindulása

Az OBH 6663/1997. számú üggyel és az OBH 6382/1997. számú üggyel érintett panaszosok, azért fordultak az Országgyűlési Biztosok Hivatalához, mert sérelmezték, hogy a Budapest XXII. kerületi Önkormányzat a bizonyítottan - Metallochemia által -  ólom-szennyezett területre telekadót vetett ki.  Mindezen túl a panaszosok sérelmezik, hogy az Önkormányzat Pénzügyi Bizottsága által hozott határozatok alaki hibában szenvednek, hiszen a rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségre nem hívták fel a panaszosok figyelmét.  Ezenkívül az egyik panaszos sérelmezi még azt is, hogy  a Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalának azon eljárása, mely szerint a XXII. kerületi Önkormányzat Képviselő-testületének  Pénzügyi Bizottsága által hozott határozat ellen benyújtott fellebbezését nem bírálták el - nem volt jogszerű.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. 16. § (1) bekezdése alapján a jogállamiságból fakadó jogbiztonság (Alk. 2. § (1) bek.) és a jogorvoslathoz való jog (Alk. 54. § (5) bek.) és a tulajdonhoz való jog sérelmének ( Alk. 13.§ (1) bek.) gyanúja alapján indult vizsgálat

A megállapított tényállás

6663/1997. számú ügy:

A panaszos terhére a Budapest XXII. kerületi Önkormányzat 1997. január 20-án a III-278/1997. számú határozatában a Budapest XXII. kerület területén lévő Bányalég u. 92. szám alatt fekvő beépítetlen földrészlet 2/4 tulajdoni hányada után 1996. és 1997. évre telekadó befizetését rendelte el.
Panaszos 1997. február 10-én kelt méltányossági eljárás iránti  kérelmében, az adó mérséklését kérte.  
Ezt a kérelmét 1997. március 24-én kelt III-278/3/1997. számú határozatában az önkormányzat Adóügyi Irodája elutasította.
Az elutasító határozat ellen a panaszos 1997. április 9-én fellebbezett.
A fellebbezést az önkormányzat Pénzügyi Bizottsága a III-278/4/1997. számú határozatában 1997. május 5-én az I. fokú határozatot helybenhagyva a panaszos kérelmét elutasította.  A  Pénzügyi Bizottság határozatának rendelkező részében nem tájékoztatta a panaszost, hogy milyen jogorvoslati lehetőség áll a rendelkezésére: "E határozat a közléssel jogerőssé válik, ellene további fellebbezésnek helye nincs."

1997. május 23-án kelt III-278/5/1997. számú határozatában a Pénzügyi Bizottság a panaszos részletfizetés iránti kérelmének helyt adott.
 A panaszos 1997. május 27-én kelt fellebbezésében a Pénzügyi Bizottság III-278/4/1997. sz határozatát sérelmezve a Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalához fordult.
A Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala az eljárás során 1997. szeptember 17-én a panaszos személyes érdeklődésére megállapította, hogy a helyi önkormányzat pénzügyi bizottsága által hozott átruházott testületi döntés tekintetében  a hivatal jogorvoslati hatáskörrel nem rendelkezik és megállapította, hogy a panaszos tévedésből fordult a közigazgatási hivatalhoz ahelyett, hogy bírósághoz fordult volna.
1999. szeptember 24-én a közigazgatási hivatal egyik munkatársával folytatott megbeszélés során az ügyintéző tájékoztatott, hogy a hivatal azért nem intézkedett a panaszos beadványára, mert a panaszos nem  csatolta a szükséges határozatokat.

6832/1997. számú ügy:

A panaszos terhére a Budapest XXII. kerületi Önkormányzat Adóügyi Irodája 1997. január 20-án kelt III-277/1997. számú határozatában 37200 Ft. telekadó megfizetésre kötelezte 1996 és 1997 évre.
A panaszos fellebbezésére a Budapest Főváros Közigazgatási Hivatal az első fokú határozatot helybenhagyta.
A panaszos ezt követően kérte méltányossági eljárás keretében a kivetett adó elengedését.  Kérelmét az önkormányzat Adóügyi Irodája a III-277/3/1997. sz. határozatában elutasította.
A panaszos a határozat ellen fellebbezést terjesztett elő.  Fellebbezésére a Képviselő-testület által átruházott hatáskörben eljáró Pénzügyi Bizottság III-277/4/1997. sz határozatában az első fokú határozatot helybenhagyta.  E határozat rendelkező része azonban nem tartalmazza a bírósági jogorvoslat lehetőségét.  Panaszos az 1996. évi és 1997. évi első félévi helyi adót megfizette. 
A XXII. kerületi Önkormányzat jegyzője a telekadó és építményadó kivetésével kapcsolatban a következő felvilágosítást adta:
A 16/1992. (XII. 30.) sz. önkormányzati rendelet alapján (1993. január 1-től 1996. január 1-ig volt hatályos) a Methallochemia által szennyezett területen a magánszemélyek építményei és telkei mentesek voltak az adófizetés alól.  ( Methallochemia által szennyezett terület az üzem 1500 m2-es körzete.)
A 45/1995. (XII.18.) sz. önkormányzati rendelet Methallochemia által szennyezett területre vonatkozó része hatályos 1996. január 1-től 1999. január 1-ig.
A rendelet alapján 50%-os kedvezményre volt jogosult az a magánszemély, akinek a telke a Methallochemia gyártelep ingatlanának telekhatárától számított 1000 m-es körzetbe tartozik, kivéve, ha az állami adóhatósághoz bejelentési kötelezettséggel járó tevékenységet folytat.
Az éves adóból ( kommunális adó) 25%-os kedvezményre jogosult az az adóalany, akinek adókötelezettsége a Methallochemia gyártelep ingatlanának telekhatárától számított 1000 m-es körzetébe tartozó adótárgya után áll fenn.
Az 1999. január 1-től hatályos 50/1998. (XII. 23.) sz. önkormányzati rendelet alapján mentes az adó alól a magánszemély adózó azon építménye, telke, lakása után, melyet külön jogszabály ( 8/1997. (II.7.) KTM-NM-FM együttes rendelet melléklete) Methallochemia által szennyezett környezetbe sorol, vagy amit e rendelet ide sorol.
Alkalmazott jogszabályok
A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. tv.

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
44/A. § (1) A helyi képviselôtestület:
d) törvény keretei között megállapítja a helyi adók fajtáit és mértékét,

57. §(5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű idôn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen lévô országgyűlési képviselôk kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.
70/I. § A Magyar Köztársaság minden állampolgára köteles jövedelmi és vagyoni viszonyainak megfelelôen a közterhekhez hozzájárulni

A helyi önkormányzatokról szóló LXV tv.

82. § (1) Saját bevételek:
a) törvényben rögzített módon a települési önkormányzatok által megállapított és kivetett helyi adók;
 A helyi adókról szóló 1990. évi C tv.
4. § Az adókötelezettség az önkormányzat illetékességi területén a következôkre terjed ki:
a) az ingatlantulajdonra, ingatlanhoz kapcsolódó vagyoni értékű jogra,
5. § Az önkormányzat rendeletével:
a) vagyoni típusú adók,
b) kommunális jellegű adók, továbbá
c) helyi iparűzési adó
bevezetésére jogosult.
6. § Az önkormányzat adómegállapítási joga arra terjed ki, hogy:
a) az 5. §-ban meghatározott adókat vagy ezek valamelyikét bevezesse, a már bevezetett adót hatályon kívül helyezze, illetôleg módosítsa, azonban az évközi módosítás naptári éven belül nem súlyosbíthatja az adóalanyok adóterheit,
b) az adó bevezetésének idôpontját és idôtartamát (határozott vagy határozatlan idôre) meghatározza,
c) az adó mértékét a helyi sajátosságokhoz, az önkormányzat gazdálkodási követelményeihez és az adóalanyok teherviselô képességéhez igazodóan - e törvényben meghatározott felsô (adómaximum) határokra figyelemmel - megállapítsa,
d) az e törvény második részében meghatározott mentességeket további mentességekkel, illetôleg kedvezményeket további kedvezményekkel kibôvítse,
e) e törvény és az adózás rendjérôl szóló törvény keretei között a helyi adózás részletes szabályait meghatározza.
7. § Az önkormányzat adómegállapítási jogát korlátozza az, hogy:
a) az adóalanyt egy meghatározott adótárgy esetében (4. §) csak egyféle - az önkormányzat döntése szerinti - adó (5. §) fizetésére kötelezheti,
b) a vagyoni típusú adók körében az adót egységesen - vagy tételes összegben, vagy a korrigált forgalmi érték alapulvételével - határozhatja meg,
c) az általa bevezetett adó mértékeként nem állapíthat meg többet az adómaximumnál,
17. § Adóköteles az önkormányzat illetékességi területén lévô beépítetlen belterületi földrészlet (a továbbiakban: telek).
18. § Az adó alanya (3. §) az, aki az év elsô napján a telek tulajdonosa. Ingatlannyilvántartásba bejegyzett vagyoni értékű jog, illetôleg több tulajdonos esetén a 12. §-ban foglaltak az irányadók.
 21. § Az adó alapja az önkormányzat döntésétôl függôen:
a) a telek m2-ben számított területe, vagy
b) a telek korrigált forgalmi értéke.

Az adózás rendjéről szóló 1990. évi XCI tv.

2. § (1) A Magyar Köztársaság területén
a) székhellyel, telephellyel rendelkezô vagy egyébként gazdasági (termelô, szolgáltató, üzemi, üzleti) tevékenységet folytató jogi személy,
b) vagy az önkormányzat javára teljesítendô, törvényen alapuló kötelezô befizetésre (a továbbiakban együtt: adó), [a)-d) pontok a továbbiakban együtt: személy] adózásának és költségvetési támogatásának rendjére e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
3. § (1) E törvény hatálya kiterjed
a) az adóval, az illetékkel összefüggô, a központi költségvetés, az elkülönített állami pénzalap vagy az önkormányzat javára teljesítendô, törvényen alapuló kötelezô befizetésre (a továbbiakban együtt: adó),
4. § (1) Ha e törvény vagy adót, adófizetési kötelezettséget, költségvetési támogatást megállapító törvény másként nem rendelkezik, az adóügyekben az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
6. § (1) Adóhatóságok: 
c) az önkormányzat jegyzôje (a továbbiakban: önkormányzati adóhatóság),
81. § (1) Fizetési halasztás és részletfizetés (a továbbiakban együtt: fizetési könnyítés) az adózó és az adó megfizetésére kötelezett személy [25. § (2) bekezdés] kérelmére az adóhatóságnál nyilvántartott adóra engedélyezhetô. A fizetési könnyítés abban az esetben engedélyezhetô, ha a fizetési nehézség
a) a kérelmezônek nem róható fel, vagy annak elkerülése érdekében úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben tôle elvárható, továbbá
(7) Az adóhatóság a fizetési halasztást, részletfizetést engedélyezô határozatában a kedvezményt feltételhez kötheti.
82. § (1) Az adóhatóság a magánszemély kérelme alapján az ôt terhelô adó-, bírság- vagy pótléktartozást mérsékelheti vagy elengedheti, ha azok megfizetése az adózó és a vele együtt élô közeli hozzátartozók megélhetését súlyosan veszélyezteti.
(4) A helyi adót, az adótartozást az önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek alapján az önkormányzati adóhatóság mérsékelheti vagy elengedheti.

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV tv.

7. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörét és az illetékességét az eljárás minden szakaszában hivatalból köteles vizsgálni. Ha azt állapítja meg, hogy az ügyben nincs hatásköre, vagy nem illetékes, az ügyet haladéktalanul átteszi a hatáskörrel rendelkezô illetékes közigazgatási szervhez, és errôl az ügyfelet egyidejűleg értesíti.
43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell:
b) a rendelkezô részben a közigazgatási szerv döntését, továbbá a fellebbezés és a bírósági felülvizsgálat lehetôségérôl való tájékoztatást,

A Budapest XXII. kerületi Önkormányzatának 45/1995. (XII. 18.) sz rendelete a helyi adókról

11. § Adóköteles az önkormányzat illetékességi területén lévő beépítetlen belterületi földrészlet
14. § (2) Az éves adóból a környezetszennyezettségre figyelemmel 50%-os kedvezményre jogosult az a magánszemély, akinek a telke a Methallochemia gyártelep ingatlanának telekhatártól számított 1000-m-es körzetébe tartozik, kivéve ha a telken az állami adóhatósághoz bejelentési kötelezettséggel járó tevékenység folyik.

A vizsgálat megállapításai

A vizsgálatnak több célja volt. Egyrészt, hogy a helyi adó kivetése során keletkezett határozatok az eljárásjogi szabályoknak megfeleltek-e, valamint, hogy az önkormányzati rendelet telekadó kivetésére vonatkozó szabályainak alkalmazása nem jár-e, az Alkotmányban biztosított tulajdonhoz való jog sérelmével.

1) A helyi adó kivetésével kapcsolatos panasz

 Az Alkotmánybíróság 42/1994. (VI.30. AB) sz határozatában már megállapította, hogy a helyi adók tekintetében az önkormányzat jogalkotási hatásköre az Alkotmány 44/A § (1) bek. d) pontjából származik.  Ezzel az Alkotmány az adómegállapítási jogot megosztotta az Országgyűlés és a helyi önkormányzat között.
A helyi adók kivetését az Alkotmány, a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV tv., valamint a helyi adókról szóló 1990. évi C tv. tesz lehetővé.
Az önkormányzat helyi adó kivetési jogát az alapozza meg, hogy a demokratikusan választott és megfelelő önállósággal rendelkező helyi önkormányzatok közszolgáltatói szerepkörének betöltéséhez nélkülözhetetlen a gazdasági feltételek biztosítása.
Az önkormányzati önállósággal összhangban lévő új típusú helyi adók rendszere 1991-ben lépett hatályba.
A helyi adókról szóló tv. rendelkezései alapján az önkormányzat szuverén módon dönt arról, hogy a gazdálkodási feladatainak teljesítése és az ehhez szükséges forrásképzés érdekében él-e és milyen mértékben - természetesen a törvény keretei között- a helyi adóztatás eszközével.
Maga a tv. meghatározza az önkormányzatok által megállapítható adófajtákat, részletezve az adóalanyokat és az adótárgyakat.  Tartalmazza az egyes adókra vonatkozó adó mértékét és az adómaximumot.  Valamint számos olyan részletkérdést szabályoz, amitől az önkormányzat nem tekinthet el, ha úgy dönt, hogy az adott a adófajtát bevezeti.
Ezen jogszabályok szerint az önkormányzat rendeletével a vagyoni típusú adók körében építményadót, vagy telekadót vezethet be.
Az önkormányzat adó megállapítási joga arra terjed ki, hogy a tv. ben meghatározott adókat bevezesse, ennek mértéket az adó maximumra tekintettel megállapítsa, módosítsa, illetve hatályon kívül helyezze, bevezetheti az adót  határozatlan, illetve határozott időre, valamint szabályozhatja részletesen a helyi adózás szabályait.
Az önkormányzat adómegállapítási jogát korlátozza az, hogy az adóalanyt egy meghatározott adó tárgyra csak egyféle adó terhelheti, adó maximumnál magasabb mértékben nem állapíthatja meg az adó mértékét, valamint vagyoni típusú adók körében az adót egységesen - vagy tételes összegben vagy a korrigált forgalmi érték alapulvételével - határozhatja meg.
A telekadó esetében az adó alapja vagy a szóban forgó telek nm-ben megállapított területe, vagy pedig a telek korrigált forgalmi értéke.  A számítási mód kizárólag az önkormányzat döntésétől függ, a kettő közül bármelyiket választhatja.  Korlátozás annyiban van, hogy a törvényben szabályozott két módszer valamelyikét lehet csak bevezetni.
A vizsgálat során annak megállapítására törekedtem, hogy alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz-e az eljáró adóhatóság akkor, amikor vagyon adót vet ki egy olyan ingatlanra, amelynek értéke rendkívűli mértékben lecsökkent.:
A panaszos előadta, hogy az ingatlant sem ő nem tudja hasznosítani, sem bérbe adni nem tudja, sem eladni a magas ólom szennyezettség miatt.
A Országgyűlési biztos 1999-ben  ( OBH 2027/1998., 4114/1998,4870/1998 ) sz. összevont vizsgálati jelentésében a következőket állapította meg.:  A XXII. kerület Methallochemia által szennyezett területre vonatkozóan az önkormányzat 1998-ban alkotott egy rendeletet, melyben a határértéket meghaladó mértékben szennyezett ingatlanok esetében a rehabilitáció elvégzéséig földbolygatással járó épületfelújítást, valamint új lakás építését nem engedélyezik.
A talaj nehézfém szennyezettségében a gyár leállítását követően értékelhető változás nem történt, a vett talajminták többsége határérték feletti ólom szennyezettséget mutatott.  Az ÁNTSZ a szennyezett területen lakásépítést, valamint lakótérbővítést nem támogatja.  Az építésügyi hatóság segítségével próbálják elérni, hogy ne növekedjen az egészségkárosodás veszélyének kitett lakosság száma. Ugyanaezen jelentés tartalmazza azt is, hogy a nehézfém szennyezettség jóval meghaladja az ólomra elfogadott 100 mg/kg-os határértéket, illetve a 8/1997. ( II.7.) KTM-NM-FM együttes rendeletben a lakott területre megállapított 200 mg/kg-os egyedi határértéket.  Az ÁNTSZ a talaj jelentős szennyezettségére tekintettel több alkalommal is megtagadta az építési munkálatokhoz való hozzájárulást.  
Egy közegészségügyi állásfoglalásban megállapították, hogy az üzemtől mintegy 200 méterre lévő lakótelek talajának ólomtartalma több mint háromszorosa a 8/1997. (II.7.) KTM-NM-FM  együttes rendeletben megállapított határértéknek.
Amikor a jogalkotó lehetővé tette a telekadó esetében a négyzetméterre vonatkoztatott, vagy a forgalmi étékre vonatkoztatott adó megállapításának a lehetőségét, azzal indirekt módon megállapította, hogy a vagyonadó lényege végső soron, mindkét esetben a telek értéke.
A helyi adó adóalapjául szolgáló tényező a helyi adókról szóló tv. 21. § a) pontja esetén is összefügg a telek értékével.  A telek m2-ben megállapított területe a telek értékét meghatározó egyik legfontosabb tényező.
A fent említett szakvéleményekből kiemelt részletek, a panaszos állítása, valamint az önkormányzat telekadóra vonatkozó rendelkezése mind alátámasztják azt, hogy a kérdéses ingatlanok értéke nagy mértékben csökkent.  A tulajdonosok a tulajdonjoghoz fűződő használatra, haszon szedésre és rendelkezésre vonatkozó részjogosítványai gyakorlatilag kiüresedtek, hiszen a tulajdonosok sem használni sem értékesíteni nem tudják ezen ingatlanokat.  A tulajdonjog részjogosítványainak kiüresedése ellenére azonban a dolog tulajdonjogával járó egyik közteher - a helyi adó - a vizsgált esetben továbbra is fennmaradt.  Az adó a tulajdonjog egyik közjogi korlátja, melyet az alkotmány 70/I §-a alapján a kötelező közteherviselés legalizál.  Az országgyűlési biztos akkor állapíthat meg alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot, ha az ügyben érintett alkotmányos jog gyakorlása az Alkotmányt sértő korlátozást szenvedett, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn.  Alkotmányos visszásságot okoz a jogkorlátozás, ha nem az Alkotmány által megengedett célra irányul, illetve ha aránytalan, vagyis túllépi az alkotmányos cél által megkívánt mértéket
Az Alkotmányban rögzített közteherviselés elve az állam céljainak megvalósulásához szükséges források összegyűjtését legalizáló tétel.  A vizsgált határozatok meghozatalának időpontjában hatályos önkormányzati rendelet szövege szerint az ólomszennyezett telkek tulajdonosai 50%-os adókedvezményre voltak jogosultak.  A vizsgálat ezért a továbbiakban annak megállapítására irányult, hogy az 50%-os kedvezmény figyelembevételével kivetett adó arányban van-e az érintett telkek tényleges értékével.  A tényleges értéknél elegendő kiindulási alapnak tekintettem azt a tényt, hogy a tulajdonjognak a telek forgalmi értékét legnagyobb mértékben befolyásoló két részjogosítványa (a használat illetve a rendelkezés joga) ténylegesen kiürült, ezért nem tartottam szükségesnek a telek pontos értékének ingatlanforgalmi értékbecslés útján való megállapítását.  Megállapítottam, hogy a ténylegesen csak a birtoklás részjogosítványával azonos tulajdonjogra történő adókivetés - még 50%-os kedvezmény esetén is aránytalan.  Az 50%-os kedvezmény csak az ólomszennyezéssel nem érintett telek tulajdonosaihoz képest történő kedvezőbb elbánást fejezi ki, de nem alkalmas a szennyezés által érintett telkek tényleges állapotának figyelembevételére.
Alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz az önkormányzati adóhatóság, amikor a tényleges értékcsökkenés kifejezésére alkalmatlan jogszabályi rendelkezés betartásával olyan ingatlanokra vet ki telekadót, amelyek tulajdonjoga ténylegesen kiüresedett.

2) A pénzügyi bizottság által hozott határozatok vizsgálata

Mindkét panasz esetében azt vizsgáltam, hogy a határozatok az eljárási szabályoknak megfeleltek-e.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy a Pénzügyi Bizottság határozata ellen bírósági jogorvoslati lehetőség állt volna rendelkezésre a panaszosoknak, ugyanakkor a határozat rendelkező része jogorvoslati lehetőségekről a következők szerint tájékoztatta a panaszosokat: " E határozat a közléssel jogerőssé válik, ellene további fellebbezésnek helye nincs"  A Pénzügyi Bizottság ezzel a határozatával megsértette az Áe-t, mert a határozatnak a jogorvoslati jogra vonatkozó mondata megtévesztő.  Nélkülözhetetlen ugyanis a rendelkező részben a jogorvoslati eszközök igénybevételének lehetőségére történő utalás.  Az ügyfelet tájékoztatni kell a fellebbezés, bírósági felülvizsgálat lehetőségéről, e jogorvoslati formák benyújtásának határidejéről, a benyújtás helyéről, a kérelmet elbíráló címzett felettes szerv megnevezéséről, az illetékfizetési kötelezettségről.  Ha az ügyben a fellebbezést jogszabály esetleg kizárja, úgy ezt a tényt is közölni kell az ügyféllel.
A Pénzügyi Bizottság ezzel a határozattal gyakorlatilag kizárta a bírósági felülvizsgálat lehetőségét és ezáltal sérti a jogorvoslat érvényesülési lehetőségét.  A bírósági jogorvoslat lehetőségének kizárása a jogorvoslathoz való alapvető jogot sérti, melyet az Alkotmány biztosít.  A Pénzügyi Bizottság azonban ezzel a határozatával szükségszerűen sértette a jogállamiságból származó jogbiztonsághoz fűződő alkotmányos jogot is, mert, nem tartotta be az Áe. egyik kifejezett rendelkezését.  Ahogy azt az Alkotmánybíróság a 28/1992. (IV.30) AB hat.-ban korábban már kifejtette: " A jogbiztonság kiemelkedően fontos jogállami érték, s ebből eredően meghatározott kötelezettségek hárulnak mind a jogalkotó, mind a jogalkalmazó szervekre. (...)  A jogállam sem tud eltekinteni attól, hogy megkövetelje a törvényesen kihirdetett jogszabályok ismerését és az azokkal összhangban álló magatartást"
Ezért megállapítom, hogy a Pénzügyi Bizottság alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz a jogorvoslathoz való jog és a jogállamiságból fakadó jogbiztonság összefüggésében  akkor, amikor nem oktatta ki az ügyfelet a rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőségről.

3) A Fővárosi Közigazgatási Hivatal elleni panasz vizsgálata

A panaszos sérelmezte, hogy a Pénzügyi Bizottság által hozott határozat elleni fellebbezését a Fővárosi Közigazgatási Hivatal nem bírálta el.  A vizsgálat során megkerestem a Fővárosi Közigazgatási Hivatalt, hogy adjon tájékoztatást arról, hogy miért nem intézkedett.  Az Igazgatási osztály vezetője levelében kifejtette, hogy a panaszos a Pénzügyi Bizottság által hozott határozat felülvizsgálatára nem jogosult, arra csak bíróságnak van hatásköre.  A levélben egyebek mellett kifejtette azt is, hogy a panaszos által 1997. május 28-án keltezett, 1997. június 3-án iktatott fellebbezésre a panaszos - miután személyesen megjelent 1997. szeptember 17-én - az ügy előadójától  a fentiekre vonatkozóan személyesen kapott tájékoztatást.  A vizsgálat során megállapítottam, hogy a közigazgatási szervet bár az áttételi kötelezettség csak közigazgatási szerv viszonylatában terheli, azonban a hatáskör hiányának megállapítása nem csupán az adott típusú államigazgatási szerv viszonylatában, hanem az eltérő feladatkörű szervek viszonylatában is felmerülhet  ennélfogva, ha például az ügyfél a fellebbezését a közigazgatási hivatalhoz küldi ahelyett, hogy bírósághoz fordult volna, akkor az államigazgatási szerv akkor jár el helyesen, ha visszaküldi az iratokat az ügyfélnek és egyben tájékoztatja arról, hogy a kérelmével a bírósághoz fordulhat.
Megállapítottam, hogy a panaszos saját beadványát fellebbezésnek tekintette, azonban a közigazgatási hivatalt terheli a tartalom szerinti elbírálás elve. 
 Tehát a közigazgatási hivatalnak az eljárása során meg kellett volna állapítani, hogy a panaszos beadványa mire irányult.  Amennyiben fellebbezésnek minősíti, akkor a fent leírtak szerint kellett volna eljárnia.  Ha viszont felügyeleti intézkedés iránti kérelemnek minősíti, akkor intézkednie kellett volna az iratok beszerzése iránt.  Ha pedig úgy dönt, hogy nincs hatásköre és megállapítja, hogy más közigazgatási szervnek van, akkor az áttételi kötelezettség terheli, ha pedig azt állapítja meg, hogy bírósághoz fordulás lehetősége áll fenn, akkor a beadványt tevőt fel kell hívnia erre a lehetőségre.
Megállapítottam a vizsgálat során, hogy közigazgatási hivatal a fent leírt lehetőségek közül egyikkel sem élt, ebből következőleg lehetetlenné tette, hogy a panaszos ügyét a hatáskörrel rendelkező szerv elintézze.
A közigazgatási hivatal ezzel az eljárásával az Alkotmányban biztosított jogorvoslathoz való joggal, valamint a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott.

Ajánlás

1) Az Obtv. 21. §-ban biztosított jogkörömmel élve felkérem a XXII. kerület polgármesterét, hogy fontolja meg a ténylegesen kivetett adó méltányos részének visszatérítését mindkét panaszosnak.

2) Az Obtv. 21. §-ban biztosított jogkörömmel élve felkérem a polgármester urat, hogy az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. tv. szabályainak betartására hívja fel a Pénzügyi Bizottság tagjainak figyelmét.

3) Élve Az Obtv. 21.§-ban biztosított jogkörömmel, felhívom a Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalának vezetőjét, hogy hívja fel a 05-7066/4/1997. sz. ügy ügyintézőjének figyelmét az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. tv. szabályainak betartására.

Budapest, 1999. október 20.

Dr. Polt Péter