OBH 6639/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Rétai István

Az eljárás megindítása

Panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert 1996. november 8-án a délutáni órákban ismeretlen tettes behatolt a lakásukba, ott a szekrényben elhelyezett lemezkazettát felfeszítette, arany ékszereket, kötvényeket és készpénzt lopott el 1.402.000.- Ft értékben.

Panasza szerint a Monori Rendőrkapitányság a nyomozás során szakszerűtlen munkát végzett, az eljárással, a döntéssel elégedetlen. Sérelmezi, hogy a rendőrség nem állapította meg, hogy a lakásba jutás dolog elleni erőszakkal történt, ezért a biztosító nem fizet, kára nem térül meg. 

Az Alkotmány 13. §. (1) bekezdésében deklarált tulajdonhoz való jog sérelmének gyanúja miatt indult a vizsgálat. 

A megállapított tényállás és a megtett intézkedések

Panaszos feljelentésére a Monori Rendőrkapitányság 3237/1996. Bü. számon a nyomozást azonnal elrendelte, mert a feljelentés adataiból, az azonnali intézkedésekből, valaminta lefolytatott helyszíni szemléből felmerült a bűncselekmény elkövetésének alapos gyanúja, valamint az, hogy az ismeretlen elkövető cselekményével 1.402.000.- Ft kárt okozott. 

Az ügyben az 1993. évi LIX. törvény 18. §. (2) bekezdésére figyelemmel tájékoztatást és az eredeti iratok megküldését kértük a Monori Rendőrkapitányság vezetőjétől. 

A 3237/1996. Bü. számú iratok alapján megállapítható, hogy 1996. november 8-án, amikor panaszos felfedezte a bűncselekmény elkövetését, a közelben közlekedési balesetet helyszínelő rendőrök felszólításra azonnal megjelentek a helyszínen. Az elsődleges adatokat, az elkövetők személyleírását azonnal rádión továbbították a Monori Rendőrkapitányságra. A bűncselekmény felfedezésétől számított két óra múlva a helyszínelők megjelentek, a helyszíni szemlét lefolytatták.  A helyszíni szemléről készült jegyzőkönyvben rögzítették, hogy az ajtózáron sérülés nem látható, a bejárati ajtón erőszakos behatolásra, valamint kutatásra utaló nyomot nem találtak. 
A szobában a két ajtós szekrényben a szekrény aljához rögzített lemezkazettát felfeszítették és abból a panaszos által megjelölt értékeket eltulajdonították.
Újnyomot, más nyomot, amely az elkövetők felderítését segítette volna, a helyszínen nem találtak. Nyomrögzítésre nem került sor. 

A helyszínen és környékén folytatott adatgyűjtés során a bűncselekmény elkövetésével gyanúsíthatók személyleírását beszerezték, a tanúk által megjelölt DNT 981 frsz-ú, ismeretlen márkájú nyugati típusú gépkocsi jellemző adatait rögzítették. 
A helyszíni szemlét követően a DNT 981 frsz alapján az országos gépjármű-nyilvántartásban ellenőrizték a gépkocsit több variációban. DNT, DPN, DTN 981 frsz-al a gépkocsik nem voltak azonosíthatók a helyszínen járt gépkocsival.

1996. november 13-án ismételten kihallgatták panaszost, valamint M. S.-né és M. A. tanúkat. A tanúvallomások alapján a tanúk mozaik képet készíttettek egy gyanúsítottról, akit a tanúk a legjobban megfigyeltek.

M. A. tanú elmondása szerint a bűncselekmény elkövetésével alaposan gyanúsítható két férfit kb. egy héttel a bűncselekmény elkövetése előtt látta a sülysápi templom előtt, amikor egy telefonkábel aknában dolgoztak, de nem azzal a gépkocsival voltak, amit a bűncselekmény helyszíne közelében látott. 

A nyomozóhatóság az adatokat ellenőrizte. Megállapította, hogy a bűncselekmény időpontjában, illetve azt megelőző időben Sülysáp közigazgatási területén, a templom előtti kábelaknában a Monor Telefontársaság Rt. dolgozói végeztek munkát. 
V. S.-né, az Rt. képviselője a mozaik kép alapján a gyanúsított személyt azonosítani nem tudta.  Nem vezetett eredményre a mozaik kép R. A. alvállalkozónak történt bemutatása sem.  R. A. a mozaik kép, a közölt személyleírások, a gépkocsi rendszám alapján senkit nem tudott azonosítani. A megkérdezettek egyértelműen állították, hogy a mozaik képre hasonlító személyt az Rt. illetve az alvállalkozó nem foglalkoztatott. 

1996. november 14-én a beszerzett és pontosított adatok alapján országos tárgykörözést és személykörözést rendeltek el. A személykörözést személyleírás alapján pontosított adatokkal rendelték el. 

Figyelemmel arra, hogy az elkövetőket felderíteni nem sikerült, 1997. január 18-án keltezett határozatával a nyomozóhatóság a Be. 139. §. (1) bekezdés b./ pontja alapján a nyomozást - mivel a rendelkezésre álló adatok alapján nem állapítható meg az elkövető kiléte - megszüntette. A nyomozás megszüntetésére a Btk. 316. §. (1) bekezdésébe ütköző és az (5) bekezdés b./ pontja szerint minősülő és büntetendő lopás bűntette alapos gyanúja miatt került sor. 

Cs. Gy. az 1997. április 9-én kézbesített határozat ellen 1997. április 14-én a rendőrkapitányságon jegyzőkönyvben rögzítve panaszt jelentett be. Panaszában azt kifogásolta, hogy a határozatban nem szerepel, hogy hamis kulcs használatával hatolt be az elkövető a lakásba, és ezért a biztosító nem téríti meg a kárát. Kérte a határozat kijavítását. 

A Monori Városi Ügyészség  B.345/1997. számú határozatával 1997. június 3-án a panaszt mint alaptalant elutasította. Indokolásában részletesen kifejtette, hogy a panasz nem alapos, mert a nyomozóhatóság a helyszíni szemlén különös gondot fordított a bejárati ajtó zárszerkezetének vizsgálatára. A szemle során sérülést, vagy elváltozást, rendeltetés ellenes működésre utaló nyomokat nem találtak.
Megállapította, hogy a nyomozás adatai és a sértett vallomása, a helyszíni szemlén rögzítettek közötti ellentmondást feloldani nem lehet, ezért a határozat kijavítását elutasította. 

Cs. Gy. a határozatban megnyugodott, azt tudomásul vette, a Pest Megyei Főügyészségnél fellebbezést nem terjesztett elő.

A vizsgálat megállapításai

A Monori Rendőrkapitányság eljárása során az elvárható nyomozati feladatokat végrehajtotta. 

Megállapítható, hogy az eljárás során a nyomozóhatóság részéről törvénysértés nem történt. 

A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. §. (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményei nem sérültek. A rendőrség a hatályos jogszabályoknak megfelelően járt el, mulasztást a vizsgálat nem tárt fel.

A Magyar Köztársaság Alkotmánya 57. §. (5) bekezdésében deklarált jogorvoslathoz való jogot biztosították. A sértett panaszt terjesztett elő, azt elbírálták, a hozott határozatban megnyugodott, fellebbezést a felügyeleti szervhez nem terjesztett elő.

Alkotmányos visszásság e tekintetben tehát nem keletkezett.

Azt a körülményt,  hogy a Btk. 316. §. (1) bekezdésbe ütköző és az (5) bekezdés b./ pont szerint minősülő lopás bűntette miatt megszüntetett nyomozást követően a biztosító miért nem fizetett, erre irányuló panasz hiányában nem vizsgáltam.  Ezzel kapcsolatban azonban megjegyzem, hogy a biztosító nem hatóság és nem közszolgáltató, tevékenységére hatásköröm általában nem terjed ki. Az ügyben lehet kérni a Biztosításfelügyelet vizsgálatát. Ennek az eljárásnak a kifogásolása esetén lehet az Országgyűlési Biztoshoz fordulni. 

Más a helyzet a kárigénnyel. A biztosítóval szembeni kárigényt peres eljárásban lehet érvényesíteni. Azt, hogy kereseti kérelemmel fordul-e a bírósághoz, Önnek kell eldönteni.

Megállapítható, hogy a nyomozás során a nyomozóhatóság, az ügyészség törvényt nem sértett, mulasztást nem követett el. A kártérítési igény érvényesítése nem hatásköröm, ezért  további intézkedés megtétele nem indokolt. 

Budapest, 1997.

Dr. Polt Péter