OBH 6591/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása

A panaszos azért fordult segítségért az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert a Bokros csomag következtében, a létszám leépítési kényszerből az ELTE BTK Szláv tanszéke adjunktusaként korengedményes nyugdíjba kényszerült. Összesen 36 év szolgálati időt szerzett, ebből 18 év 121 napot Magyarországon, a többit Csehszlovákiában. Méltánytalannak tartja a panaszos a magyar-csehszlovák szociálpolitikai egyezmény alapján kiszámított alacsony összegű nyugdíját.

Érintett alkotmányos jogok

Szociális biztonsághoz való jog [Alkotmány 70/E. § (1-2) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok

- A korengedményes nyugdíjazásról szóló 5/1990. (I.18.) MT rendelet
- Magyar-Csehszlovák szociálpolitikai egyezmény (CsE)
- 1959. évi 41. tvr. a Magyar Népköztársaság és a Csehszlovák Köztársaság között szociálpolitikai együttműködésről Budapesten az 1959. évi január 30. napján kötött egyezmény kihirdetéséről
- A társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. tv. (T.) és a végrehajtására kiadott 89/1990. (V.1.) MT rendelet (R.)

Megállapított tényállás

A panaszos 1942. október 4-én született hölgy. Az 1995. november 10-én benyújtott igénye alapján a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság B.11-29356/95/7. számú 1996. április 16-án kelt határozatával, 1995. december 31-től korengedményes öregségi nyugdíjat állapított meg az 5/1990. (I.18.) MT rendelet és a magyar-csehszlovák szociálpolitikai egyezmény alapján.

A panaszos a magyar jogszabályok szerint 1978. szeptember 1-től 1995. december 30-ig terjedő időben 18 év 125 nap (36 félév), a csehszlovák jogszabályok szerint 1960. szeptember 1-től 1978. augusztus 31-ig terjedő időben 18 év 4 nap (36 félév) szolgálati időt szerzett, összesen 36 év 129 nap, vagyis 72 félévet. A 25.682 Ft átlagkereset alapján 36/72-ed magyar nyugdíjrészként havi 9.245 Ft korengedményes nyugdíjat állapított meg az Igazgatóság.

Tekintettel arra, hogy a panaszos Magyarországon szerzett szolgálati ideje nem érte el a korengedményes öregségi nyugdíj megállapításához szükséges 25 évet, az ellátást a szolgálati idők egybeszámítását követően (melyre az adott és hasonló ügyekre vonatkozó jogalkotásért felelős Népjóléti Minisztérium és a jogalkalmazásért felelős Országos Társadalombiztosítási Főigazgatóság állásfoglalása adott lehetőséget) a magyar társadalombiztosítást terhelő nyugdíjrész arányában kellett megállapítani.

A külön állásfoglalásra azért volt szükség, mert az 5/1990. (I.18.) MT rendelet 1. § (2) bekezdés a dolgozó nő számára előírt legalább 25 évi szolgálati idő kapcsán a jogalkotó csupán a nyugdíj kiszámításakor ténylegesen érvényesíthető szolgálati időre gondolhatott.

A magyar-csehszlovák szociálpolitikai egyezmény 12. cikk (1)-(2) bekezdés alapján a nyugellátásra vonatkozó igényt a Szerződő Felek illetékes szervei elbírálják saját jogszabályaik szerint a 7. cikkben foglalt rendelkezések figyelembevételével, és ha az igénylő az előírt jogosultsági feltételekkel rendelkezik, a nyugellátást a mindkét területen szerzett szolgálati (biztosítási) idők egybeszámításával megállapítják. Mindegyik Szerződő Fél illetékes szerve az ily módon megállapított nyugellátásnak a saját területén szerzett szolgálati (biztosítási) idő tartamára eső arányos részét köteles a jogosult részére folyósítani.

Ha az igénylő a két Szerződő Fél területén szerzett idők egybeszámításával is csak az egyik Szerződő Fél jogszabályai szerint előírt jogosultsági feltételekkel rendelkezik, ennek a Szerződő Félnek illetékes szerve az (1) bekezdés szerinti nyugdíjrészt folyósítja. Ha az igénylő a jogosultsági feltételeket a másik Szerződő Fél jogszabályai szerint utóbb megszerzi, a nyugellátás összegét az (1) bekezdésben foglalt rendelkezések figyelembevételével újból meg kell állapítani.

A Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság a határozat meghozatalával egyidejűleg felkérte a külföldi szervet a nyugdíjrésze határozatának meghozatalára.

A panaszos az első fokú határozat ellen fellebbezéssel élt, az Igazgatóság vezetője az F.3072. B.11-29356/95/13. számú 1996. június 20-án kelt határozatával a B.11-29356/95/7. számú határozatot hatályában fenntartotta, a fellebbezést elutasította.

A Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság az 1996. június 4-én kelt  megkeresésében felkérte a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságot, hogy vegye fel a kapcsolatot a Pénzintézeti Központtal, hogy az átutalásra kerülő külföldi nyugdíjrészt a túlfizetés elkerülése érdekében ne közvetlenül az igénylő részére utalják.
A szlovák szerződő fél a saját jogszabályai alapján járó ellátást 1997. október 4-től kezdődően állapította meg.

A panaszosnak a CsE 12. cikk (3) bekezdésében foglaltakra tekintettel kiegészítés nem járt, az elszámolás megtörtént. 

A fentiekre tekintettel a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság a Pénzintézeti Központtól 1998. februárban érkezett 52.770 forintot a panaszosnak házipénztárból, illetőleg az 1998. március 17-én érkezett 12.406 forintot április 16-án bizonylati úton kifizette. A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy a május 15-én érkezett 12.630 forint nem került kifizetésre, ezt a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság távirati úton 1998. szeptember 13-án feladta a panaszos részére.

A Nyugdíjfolyósító Igazgatóság 1998. március 17-én értesítette a Pénzintézeti Központot, hogy a külföldi nyugdíjrészt a továbbiakban közvetlenül a nyugdíjasnak fizessék ki. (Pénzintézeti Központ Bank Rt. Budapest 1093. Lónyai u. 38.)

Jelenleg a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság a panaszos részére 522-52191-5 törzsszámon havi 15.124 forintot folyósít.
A Pénzintézeti Központtól kapott tájékoztatás szerint a panaszos kérelmének megfelelően, az általa nyitott számlán kezelik a Szlovákiából érkező nyugdíjrészt (mely a megállapításakor 1997. október 4-től 2.338 SK = 76,15  = 14.817 Ft volt).

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapított meg, a vizsgálatot lezártnak tekinti.

Budapest, 1998. november 19.

Gönczöl Katalin