OBH 6320/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Horváth Judit

A vizsgálat megindítása
A panaszos azt sérelmezte, hogy nagybátyja átmeneti segély iránti kérelmét  Tiszasüly Önkormányzatának szociális bizottsága elutasította. Mivel a panasz összefüggésbe hozható az Alkotmány 70/E. §-ában rögzített szociális biztonsághoz való joggal, az ügyben vizsgálatot indítottam. Tájékoztatást kértem Tiszasüly polgármesterétől, aki határidőben válaszolt megkeresésemre.

A megállapított tényállás
A panaszos egy háztartásban él  78 éves nagybátyjával, 80 éves édesanyjával és férjével. A nagybácsi rendszeres szociális járadékban részesült, melynek összege   9.600-Ft volt, ezen kívül egyéb jövedelemmel nem rendelkezett. 1997. március 17-én a nagybácsi átmeneti segély iránti kérelmet nyújtott be, arra hivatkozással, hogy szemműtéten esett át, és további műtét várt rá. Ez a kiadásait nagymértékben megnövelte, ennek kiegyenlítésére kérte a segélyt. A kérelmet a szociális bizottság 1997. április 10-én kelt határozatával elutasította azzal az indokolással, hogy a kérelmező családjában az egy főre eső jövedelem meghaladja az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegét, amely akkor 11.500-Ft volt. Az egy főre eső jövedelem kiszámításánál a kérelmező sógornőjének nyugdíját is figyelembe vették. A határozatot megfellebbezték. A képviselő-testület 1997. április 30-án tartott ülésén a fellebbezésről való döntést elhalasztotta, mivel a fellebbezés elbírálásához a jövedelemnyilatkozatokat nem tartotta elegendőnek és felhívta a fellebbezőt, hogy csatolja be a vele egy háztartásban élők jövedelemnyilatkozatait, továbbá fellebbezésében foglalt költségeinek igazolását. Telefonon beszerzett információm szerint a képviselő-testület csak 1998. április 1-én hozta meg a II. fokú határozatot, melyben a fellebbezést elutasította.

A vizsgálat megállapításai
Az Alkotmány 70/E. § (1) bekezdése kimondja, hogy a Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak. A (2) bekezdés szerint a Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg. Amint arra az Alkotmánybíróság 26/1993. (IV. 29.) AB határozatában rámutatott az Alkotmány e rendelkezéséből következik, hogy az állam olyan társadalombiztosítási és szociális intézményrendszert köteles létrehozni, fenntartani és működtetni, amely biztosítja a polgárok számára a megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jogaik érvényesülését (ABH 1993., 196.). Az Alkotmány 70/E. § (1) bekezdésében szabályozott alapvető jog érvényesítését szolgáló szociális intézmények egyike az átmeneti segély, amely a szociális alapellátási rendszernek az a végső eszköze, amely a létfenntartásukat veszélyeztető élethelyzetbe került vagy létfenntartási gondokkal küzdő személyek számára a létfenntartásukhoz szükséges ellátást hivatott biztosítani.
Az átmeneti segély a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvényben (a továbbiakban: Sztv.) szabályozott szociális ellátási rendszer egyik eleme. A törvény a szociális alapellátás körébe tartozó, szociális rászorultságtól függő pénzbeli ellátási formák között szabályozza az átmeneti segély intézményét. 45. §-ában az átmeneti segéllyel kapcsolatban a következő rendelkezéseket állapítja meg:
"(1) A települési önkormányzat képviselő-testülete a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került, valamint időszakosan vagy tartósan létfenntartási gonddal küzdő személyek részére a rendeletében meghatározott átmeneti segélyt nyújt. Átmeneti segély pénzintézeti tevékenységnek nem minősülő kamatmentes kölcsön formájában is nyújtható.
(3) Elsősorban azokat a személyeket indokolt átmeneti segélyben részesíteni, akik önmaguk, illetve családjuk létfenntartásáról más módon nem tudnak gondoskodni, vagy alkalmanként jelentkező többletkiadások, különösen betegség, elemi kár miatt anyagi segítségre szorulnak."
Az Sztv. e rendelkezései az átmeneti segély rendeltetését szabályozzák. Az átmeneti segély juttatásának részletes feltételeit és mértékét az önkormányzat rendeletben állapítja meg. A törvény széles döntési szabadságot biztosít az önkormányzat számára ahhoz, hogy a helyi körülményeket, a település lakosságának szociális helyzetét mérlegelve, más ellátási formák helyi szabályozását is figyelembe véve állapítsa meg az átmeneti segély juttatásának szabályait. Az önkormányzat szabályozási önállósága azonban nem korlátlan e körben.
Az helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. tv. 8. § (4) bekezdése alapján a települési önkormányzat kötelezően ellátandó feladatai közé tartozik az, hogy gondoskodjék a szociális alapellátásról. Az Sztv. 25. § (3) bekezdése kimondja, hogy "A települési önkormányzat szociális rászorultság esetén – a szociális alapellátás keretében – a jogosult számára munkanélküliek jövedelempótló támogatását, lakásfenntartási támogatást, ápolási díjat, átmeneti segélyt állapít meg e törvényben, valamint az önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek szerint". E rendelkezések alapján a települési önkormányzat kötelezően ellátandó feladata az, hogy átmeneti segélyben részesítse azokat, akik az Sztv. 45. §-ában meghatározott élethelyzetbe kerültek.
Tiszasüly Önkormányzatának a kérelem benyújtásakor még hatályban lévő, módosított 13/1993. /X.5./ számú rendeletének 12. § /3/ bekezdése kimondja, hogy az átmeneti segély akkor ítélhető meg, ha a kérelmező illetve családja jövedelmi viszonyait tekintve az egy főre jutó jövedelem nem haladja meg családok esetén az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegét, egyedülállók esetében a mindenkori öregségi nyugdíjminimum 25%-al növelt összegét. Az Sztv. alkalmazásában a család az egy háztartásban életvitelszerűen együtt lakó közeli hozzátartozókat jelenti. Az Sztv. alkalmazásában a közeli hozzátartozó: a házastárs, az élettárs, az egyeneságbeli rokon, az örökbe fogadott, a mostoha-és nevelt gyermek, az örökbe fogadó, a mostoha-és nevelőszülő. Ennek alapján megállapítottam, hogy a panaszos és édesanyja ugyan közös háztartásban élnek a kérelmezővel, de nem minősülnek közeli hozzátartozóinak, mivel nem egyeneságbeli rokonai. Ebből következik, hogy az egyfőre eső jövedelemszámításnál  sem a panaszos, sem édesanyja jövedelmét nem lehet figyelembe venni. Mivel a szociális bizottság a jövedelemszámításnál nem tartotta be az Sztv. ezen előírásait, és a kérelmező sógornőjének nyugdíját is beszámította, alkotmányos visszásságot okozott az Alkotmány 70/E. § vonatkozásában. Az átmeneti segély kérelem elutasítása törvénysértő volt, és emiatt a kérelmező szociális ellátása veszélybe került.
Tiszasüly Önkormányzatának képviselő-testülete az 1997. április 17-én érkeztetett fellebbezést csak 1998. április 1-én bírálta el. Az államigazgatási eljárásról szóló többször módosított 1957. évi IV. tv. / továbbiakban Áe. /  VII. fejezete, mely a jogorvoslatokat tárgyalja, nem tartalmaz külön rendelkezést a fellebbezés elbírálásának határidejéről. Ezért a 60. §-ra figyelemmel értelemszerűen irányadó a 15. §-ban megállapított 30 napos elintézési határidő, azzal a különbséggel, hogy a határidő nem a fellebbezés előterjesztésekor, hanem a fellebbezésnek és az ügyre vonatkozó iratoknak a felettes szervhez való megérkezésekor kezdődik. A szerv vezetője jogosult a határidőt meghosszabbítani egy alkalommal legfeljebb 30 nappal. Megállapítottam, hogy a képviselő-testület az Áe. vonatkozó rendelkezései ellenére a fellebbezés elbírálásakor a határidőt túllépte, és ezzel alkotmányos visszásságot okozott az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében rögzített jogorvoslathoz való jog vonatkozásában, ugyanis az eljárás elhúzódása egy évig lehetetlenné tette, hogy a kérelmező a másodfokú határozat ellen bírósághoz forduljon.

 Ajánlás
A fenti alkotmányos visszásságokra tekintettel a következő ajánlásokat teszem Tiszasüly Önkormányzata polgármesterének.
1. Mivel az ügyben időközben megszületett a másodfokú határozat, ezért a konkrét ügyben ajánlást tenni nem áll módomban. 
Ezért a jövőre vonatkozóan felhívom a figyelmet arra, hogy az Sztv. előírásait a jövedelemszámításnál fokozott körültekintéssel alkalmazzák. Ne fordulhasson elő, hogy a család, a közeli hozzátartozó fogalmának helytelen értelmezése miatt, olyan személyek jövedelmét is beszámítják, akiknek  jövedelme az Sztv. szerint nem vehető figyelembe az egy főre eső jövedelem számításánál.
2. A képviselő-testület a fellebbezések elbírálásánál a jövőben az Áe. által előírt határidőket maradéktalanul tartsa be.
Kérem a polgármester urat, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 21. § (2) bekezdése alapján a kezdeményezésem tekintetében kialakított érdemi állásfoglalásáról, illetve a megtett intézkedésről a kezdeményezés kézhezvételétől számított 30 napon belül szíveskedjen tájékoztatni.

Budapest, 1998. június 22. 

Gönczöl Katalin