OBH 6315/1997., 6551/1997., 6885/1997., 7177/1997., 9024/1997. és a 9464/1997. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Haraszti Katalin

A vizsgálat megindulása:

	A beadványok írói saját, vagy valamely közeli hozzátartozójuk (a továbbiakban együtt: panaszosok) magyar állampolgárság megszerzése iránti kérelmének több évig tartó intézését sérelmezve fordultak az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, illetve általános helyetteséhez és kérték közbenjárásukat annak érdekében, hogy az általuk megjelölt ügyben mielőbb döntés szülessen.
	A panaszok azonos tárgyára figyelemmel az országgyűlési biztos, illetve általános helyettese az ügyeket egyesítették.

A megállapított tényállás:

	Panaszosok 1996. és 1997. évek folyamán - a lakóhelyük szerint illetékes - helyi önkormányzat polgármesteri hivatalának anyakönyvvezetőjénél a magyar állampolgárság megszerzése iránti kérelmet terjesztettek elő. A kérelmeket az anyakönyvvezetők továbbították a a Belügyminisztérium Állampolgársági Főosztályához (a továbbiakban: Állampolgársági Főosztály). A vizsgálat idején valamennyi kérelem intézése folyamatban volt.

A vizsgált alkotmányos jogok:

- A jogállam, illetve az ebből eredő jogbiztonsághoz való jog /Alkotmány 2. § (1) bekezdése/.

Az alkalmazott jogszabályok:

A magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény

4. § (1) Kérelmére honosítható a nem magyar állampolgár, ha:
a) a kérelem előterjesztését megelőző nyolc éven át folyamatosan Magyarországon lakott;
b) a magyar jog szerint büntetlen előéletű és a kérelem elbírálásakor ellene magyar bíróság előtt büntetőeljárás nincs folyamatban;
c) megélhetése és lakóhelye Magyarországon biztosított;
d) honosítása a Magyar Köztársaság érdekeit nem sérti; és
e) igazolja, hogy alkotmányos alapismeretekből magyar nyelven eredményes vizsgát tett. E vizsgára csak nagykorú személy köteles.
(2) Kedvezményesen honosítható az a nem magyar állampolgár, aki a kérelme előterjesztését megelőzően legalább három évig folyamatosan Magyarországon lakott, és az (1) bekezdés b)–e) pontjában meghatározott feltételek fennállnak, ha
a) magyar állampolgárral legalább három éve érvényes házasságban él, vagy házassága a házastárs halálával szűnt meg;
b) kiskorú gyermeke magyar állampolgár;
c) magyar állampolgár fogadta örökbe, vagy
d) magyar hatóság menekültként elismerte.
(3) Az (1) bekezdés b)–e) pontjában meghatározott feltételek fennállása esetén, kérelmére, kedvezményesen honosítható az a magát magyar nemzetiségűnek valló, nem magyar állampolgár, aki a kérelem előterjesztésekor legalább egy éve Magyarországon lakik, és felmenője magyar állampolgár volt.
(4) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott időtartamú, folyamatos magyarországi tartózkodástól a kiskorú tekintetében el lehet térni, ha a honosítását a szülővel együtt kéri.
(5) A (2) bekezdés c) pontjában meghatározott esetben a három év folyamatos magyarországi tartózkodástól, kérelemre, el lehet tekinteni.
(6) Az (1) bekezdés a), c) és e) pontja alól a belügyminiszter javaslatára a köztársasági elnök felmentést adhat, ha a kérelmező honosításához a Magyar Köztársaságnak fontos érdeke fűződik.

5. § Kérelmére visszahonosítható a 4. § (1) bekezdés b)–d) pontjában meghatározott feltételek fennállása esetén az a Magyarországon lakó személy, akinek magyar állampolgársága megszűnt.

6. § (1) A magyar állampolgárság honosítással, illetőleg visszahonosítással történő megszerzésére irányuló kérelemről – a belügyminiszter előterjesztése alapján – a köztársasági elnök dönt.
(2) A magyar állampolgárság megszerzéséről a köztársasági elnök honosítási, illetőleg visszahonosítási okiratot (a továbbiakban: honosítási okirat) ad ki.

13. § (1) Az állampolgárság megszerzése iránti kérelmet, továbbá az állampolgárságról lemondó nyilatkozatot, valamint az állampolgársági bizonyítvány kiadására irányuló kérelmet (a továbbiakban: állampolgársági kérelem) magyar nyelven, az e célra rendszeresített nyomtatványon, személyesen kell benyújtani a kérelmező lakóhelye szerint illetékes települési – fővárosban a kerületi – önkormányzat polgármesteri hivatala anyakönyvvezetőjéhez, a külföldön élő kérelmező esetében az illetékes magyar konzulhoz.
(2) A kérelmet az anyakönyvvezető nyolc napon belül, a konzul az átvételtől számított első diplomáciai postával köteles felterjeszteni a belügyminiszterhez.

14. § (1) Az állampolgársági kérelemnek és a 12. § szerinti megkeresésnek tartalmaznia kell az érintett személyi adatait (név, lakcím, születési, házasságkötési adatai), felmenői személyi adatait, valamint az állampolgárságra, külföldre távozás időpontjára vonatkozó adatokat.
(2) Az állampolgársági kérelemhez a kérelmezőnek mellékelnie kell születési anyakönyvi kivonatát és a családi állapotát igazoló okiratokat, továbbá a kérelem elbírálásához e törvény 4–5., 8. és 11. §-ában meghatározott feltételek fennállását igazoló okiratokat.
(3) Ha a kérelem hiányos vagy az elbíráláshoz szükséges adatokat nem tartalmazza, a belügyminiszter a kérelmezőt más közokiratok bemutatására is felhívhatja. Ilyenek különösen: a hatósági erkölcsi bizonyítvány, az állampolgársági bizonyítvány, a honosítási, visszahonosítási, elbocsátási okirat, a magyar útlevél, az illetőségi bizonyítvány, továbbá a születési, házassági, halotti anyakönyvi okirat.
(4) Idegen nyelvű okiratot hiteles magyar nyelvű fordítással ellátva kell a kérelemhez csatolni.

15. § (1) Az állampolgársági kérelmet a cselekvőképes kérelmező személyesen, a korlátozottan cselekvőképes, illetőleg a cselekvőképtelen személy nevében a törvényes képviselője terjesztheti elő.

23. § E törvény alkalmazása szempontjából Magyarországon lakik az az országban bejelentett lakcímmel rendelkező, nem magyar állampolgár, akinek bevándorlását engedélyezték, vagy akit menekültként elismertek.

A magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény végrehajtásáról szóló 125/1993. (IX. 22.) Korm. rendelet

3. § (1) A magyarországi lakcímet és az ittlakás időtartamát az idegenrendészeti hatóság igazolja.
(2) A büntetlen előélet erkölcsi bizonyítvánnyal – illetve a belügyminiszter külön felhívására a külföldi lakóhely szerint illetékes hatóság büntetlenséget tanúsító bizonyítványával – igazolható.
(3) A megélhetést és a lakóhelyet megfelelően bizonyítani kell, erre különösen alkalmas a munkáltató ilyen célú igazolása; az állami, illetve önkormányzati adóhatóság igazolása arról, hogy a kérelmező adóköteles jövedelemmel rendelkezik; a nyugdíjigazolás; a lakásvásárlási, lakásbérleti szerződés; valamint a lakást, illetőleg eltartást biztosító befogadó nyilatkozat.
(4) A kedvezményes honosítási és a visszahonosítási kérelemhez az (1)–(3) bekezdésben meghatározott okiratokon túl mellékelni kell
a) az Ápt. 4. §-ának (2) bekezdése c) pontjára alapozott honosítási kérelemhez a magyar gyámhatóság jogerős határozatát;
b) az Ápt. 4. §-ának (2) bekezdése d) pontjára alapozott honosítási kérelemhez a menekültügyi hatóság határozatát;
c) az Ápt. 4. §-ának (3) bekezdésére alapozott honosítási kérelemhez és a visszahonosítási kérelemhez (Ápt. 5. §) a kérelmező, illetve felmenői egykori magyar állampolgárságát igazoló vagy valószínűsítő okiratokat.
(5) Az Ápt. 4. §-ának (2) bekezdése a), b) és c) pontjaira alapozott honosítási kérelem előterjesztésekor igazolni kell a házastárs, a kiskorú gyermek, illetve az örökbefogadó magyar állampolgárságát.
(6) Az Ápt. 4. §-ának (1)–(3) bekezdésére alapozott honosítási kérelemhez mellékelni kell az alkotmányos alapismeretekből tett sikeres vizsgáról szóló igazolást.

4. § A köztársasági elnök döntése után a honosítási, visszahonosítási okiratot vagy a kérelem elutasításáról szóló értesítést a belügyminiszter továbbítja a kérelmező lakóhelye szerint illetékes polgármesternek.

A vizsgálat megállapításai:

	Az ügyben eljáró munkatársam a panaszolt ügyekben az Állampolgársági Főosztályon rendelkezésre álló iratokat áttekintette. A helyszíni iratvizsgálat adatai alapján megállapítottam, hogy az anyakönyvvezetők a kérelmeket az 1993. évi LV. tv. 13. § (2) bekezdésében megjelölt határidőn belül továbbították a Belügyminisztériumhoz. Az Állampolgársági Főosztály munkatársai a kérelmeket iktatták, erről  az ügyiratszám megjelölésével tájékozatták, továbbá - indokolt esetekben - hiánypótlásra is felhívták a kérelmezőket. Ebben a vonatkozásban alkotmányos visszásságot nem észleltem.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa 1997. évben átfogó vizsgálat keretében áttekintette a magyar állampolgárság megszerzése iránti kérelmek vizsgálatának gyakorlatát (OBH. 1936/1997). A vizsgálat - egyebek mellett - megállapította azt is, hogy az  állampolgárság iránti kérelmeknek a köztársasági elnök döntésére történő előkészítése során a legtöbb problémát az okozza, hogy az 1993. évi LV. törvénynek, illetve a végrehajtásáról szóló kormányrendeletnek, az állampolgársági eljárásról szóló szabályai hézagosak. A döntéselőkészítésben résztvevő közigazgatási szervek eljárására az államigazgatási eljárás általános szabályai nem alkalmazhatóak. Ez a tény azzal a következménnyel jár, hogy a törvényben nem szabályozott eljárási cselekményekről jogszabály nem rendelkezik. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésével összefüggésben eredményez alkotmányos visszásságot, hogy nincs olyan jogszabály, amely megállapítaná, hogy a belügyminiszternek a kérelmet az előterjesztésétől számított  mennyi időn belül kell döntésre a köztársasági elnök elé terjesztenie. A feltárt alkotmányos visszásságok megszüntetésére az állampolgári jogok országgyűlési biztosa 1997. szeptember 30-án ajánlást tett a belügyminiszternek, amelyben a hiányzó eljárási szabályok megalkotását kezdeményezte. A belügyminiszter az ajánlást elfogadta, így az ügyben újabb ajánlást nem teszek.
	A vizsgálatom tárgyát képező ügyekben az eljárás elhúzódását részben a hiányosan benyújtott kérelmek elbírálásához szükséges adatok, illetve okiratok beszerzésére történő - egyes kérelmek esetében többszöri - felszólítások, részben az Állampolgársági Főosztály ügyintézőinek leterheltsége okozta. Vizsgálatom idején az Állampolgársági Főosztály Honosítási Osztályán dolgozó 8 fő ügyintézőnél közel  6.900 db. ügyirat  állt feldolgozás alatt. A vizsgált ügyek köztársasági elnöki döntésre történő előkészítése során alkotmányos visszásságot nem észleltem.

Budapest, 1998. június 19.

Gönczöl Katalin