OBH 6262/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kristó Annamária

Az eljárás megindulása:

Dr. Asbóthné Thorma Judit, a Magyar Nők Szövetségének elnöke azzal a panasszal fordult hozzánk, hogy a szociális segélyezés és a rokkant nyugdíjazás megszigorított gyakorlata, illetve ellenőrzése következtében egyre több olyan szociális panasz kerül a Szövetség asztalára, amelyből kiderül, hogy az 1993. évi III. törvény végrehajtásakor a rendszeres szociális segélyek elbírálása során, olyan önkormányzati döntések születnek a szociális ellátásra vonatkozóan, amelynek következtében az állampolgárok érintett csoportjából egyre többen jutnak a teljes létbizonytalanságba.

Dr. Asbóthné Thorma Judit juttatta el hivatalunkhoz egy körmendi lakos - egyébként a Szövetséghez intézett - konkrét panaszát.

A körmendi 45 éves, 67 %-os rokkant, beteg felnőtt, aki összesen 2 év és 305 munkanapot dolgozott, így rokkantsági ellátást nem kaphat. A panaszostól az Szt. 37/A § (2) a.) pontja alapján  megvonták a szociális segélyt azért, mert a családban az egy főre eső jövedelem meghaladja az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át. Ezért a felnőtt, beteg, munkanélküli családtag támogatásban nem részesülhet.

Az elnök asszony a konkrét ügy kapcsán megvizsgálandónak tartja azt a jogi rendelkezést, amely a szociális és egészségügyi okok miatt az idős, nyugdíjas szülőktől külön élni nem képes felnőtt embertől a korábban megállapított támogatást megvonja veszélyeztetve ezzel az egész család szociális biztonságát. Az elnök asszony állásfoglalása szerint a panaszos, és a hozzá hasonló körülmények között élők szociális biztonsága sérül, ezért kéri segítségünket ahhoz, hogy az ellátásból kiszorultak problémája megoldódjon.

Érintett alkotmányos jogok:

A Magyar Köztársaság a rászorulókról kiterjedt szociális intézkedésekkel gondoskodik. (Alkotmány 17.§)

A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz, öregség, betegség, rokkantság, önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak. (Alkotmány 70/E.§ (1) bek.)

A rászorulók ellátáshoz való jogát a Köztársaság a szociális intézmények rendszerével valósítja meg. (Alkotmány 70/E. § (2) bek.)

A jogegyenlőség megvalósulását a Magyar Köztársaság az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti. (Alkotmány 70/A.§ (3) bek.)

Alkalmazott  jogszabályok

I./ Szociális igazgatásokról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Szt.) 

37/A. § (1) A települési önkormányzat rendszeres szociális segélyt állapít meg annak a személynek, aki 
a) a 18. életévét betöltötte, de aktív korú és munkaképességét legalább 67%-ban elvesztette, illetve vakok személyi járadékában részesül,
b)
c) aktív korú nem foglalkoztatott,
feltéve, hogy megélhetése más módon nem biztosított.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában akkor nem biztosított a megélhetése
a) az (1) bekezdés a) pontjában megjelölt személynek, ha havi jövedelme, valamint családjában az egy főre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át,
b) az (1) bekezdés c) pontjában megjelölt személynek, ha havi jövedelme nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 70%-át, valamint családjában az egy főre jutó havi jövedelem nem haladja meg az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-át,
és vagyona sem neki, sem családjának nincs.

37/E. § A rendszeres szociális segélyre való jogosultság feltételeit az önkormányzat évente legalább egyszer felülvizsgálja.

II./ 1998. évi XXVI. törvény a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról (Ez a törvény 1999. január 1-én lép hatályba.)

Foglalkoztatás

16. § Ha a fogyatékos személy foglalkoztatása az integrált foglalkoztatás keretében nem megvalósítható, úgy számára speciális munkahelyek működtetésével a munkához való jogát lehetőség szerint biztosítani kell. A védett munkahelyet a központi költségvetés normatív támogatásban részesíti.

A FOGYATÉKOSSÁGI TÁMOGATÁS

22. § A 18. életévét betöltött súlyos fogyatékos személy a fogyatékossága folytán keletkező többletköltségeinek részbeni fedezésére fogyatékossági támogatásra jogosult a külön törvényben meghatározottak szerint.
23. § A fogyatékossági támogatás havi összege az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-a.

28. § Ez a törvény 1999. január 1-jén lép hatályba azzal, hogy a fogyatékossági támogatásról szóló törvényi rendelkezéseket 1999. szeptember 30-ig kell megalkotni.

A megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai:

A megváltozott munkaképességűek és rokkantak társadalombiztosítási és szociális ellátó rendszerének átalakításáról a 75/1997.(VII.18.) OGY határozat rendelkezik. Az új rendszer bevezetését szolgálja a fogyatékos személyek jogairól és esélyegyenlőségük biztosításáról szóló 1998. évi XXVI. törvény.  A 28. § szerint a fogyatékosok esélyegyenlőségét biztosítandó fogyatékossági támogatásról szóló rendelkezéseket 1999. szeptember 30-ig kell megalkotni. A 29. § szerint a közlekedési rendszerek, a speciális oktatás, foglalkoztatás, és a bentlakásos intézmények, középületek  átalakítását célzó intézkedésekről 2005-2010 január 1. napja között kell gondoskodni, és az erre vonatkozó programot legkésőbb 1999. április 30-ig kell a Kormánynak az Országgyűléshez benyújtani. A fogyatékosok támogatását célzó rendszeres szociális segély azonban már 1997. január 1. napjától megvonható, ha a család egy főre eső jövedelme meghaladja a törvényi minimumot. Az átmeneti időre tehát a konkrét panaszban megjelölt személy és akik vele hasonló körülmények között élnek egyik napról a másikra teljesen ellátatlanok maradtak. Megélhetésük idős, nyugdíjas szüleik támogatásától függ.  Véleményem szerint a szülőktől, akik ellátásukat (nyugdíjukat) biztosítási jogviszony alapján kapják nem várható el, hogy adott esetben saját veszélyeztetésük árán is gondoskodjanak a fogyatékossága miatt hátrányos helyzetben lévő, elhelyezkedni nem tudó velük egy háztartásban élő felnőtt gyermekükről. A jogalkotó azzal, hogy lehetővé teszi az önkormányzatok számára, hogy a felnőtt korú, egyébként ellátás nélküli fogyatékostól megvonják a támogatást, csökkenti  az idős szülők megélhetését alig fedező nyugdíj összegét. Ez a következmény bizonyára ellentétes a jogalkotói szándékkal. A fogyatékos személy önerejéből aligha tud hátrányos helyzetén változtatni, és munkával előteremteni azt a többletköltséget, melyre a fogyatékossága miatt szüksége van. Még kevésbé tudják ezt biztosítani a nyugdíjas szülök, akiknek felnőtt gyermekük tartásáról is gondoskodniuk kell. Emiatt a fogyatékos kétségkívül hátrányosabb helyzetben van, mint az aktív korú (egészséges) nem foglalkoztatott, aki esetében a törvény ugyanilyen jövedelmi határokat szab a rendszeres szociális segély feltételeként. A fentiek alapján megállapítható, hogy az Szt. vonatkozó szabálya sérti a felnőtt korú ellátásban nem részesülő fogyatékos állampolgárok esélyegyenlőséghez és szociális biztonsághoz való jogát, valamint  nyugdíjas szüleik szociális biztonságát. 

Ajánlás

Az 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdés, valamint a 25. § alapján a következő ajánlást teszem a Szociális és Családügyi Miniszternek: 

A vizsgálat megállapításai alapján arra az átmeneti időre, amíg az esélyegyenlőségi törvényben foglalt követelmények megvalósulnak, kezdeményezem az 1993. évi III. törvény olyan módosítását, illetve átmeneti rendelet megalkotását, amely a nyugdíjas szülőkkel egy háztartásban élő 18. életévét betöltött, de aktív korú és  67 %-ban rokkant személy ellátást nem teszi függővé az idős szülök nyugdíjából származó jövedelemtől.

Budapest, 1998. október 14.

Gönczöl Katalin