OBH 6017/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Katona Anikó

Az eljárás megindulása:

A Blikk c. újság 1997. június 18-i számában cikket közölt Sintérekkel portyázó elszánt polgármester címmel. A cikk állítása szerint a kerecsendi polgármester sintérek társaságában kocsiból vadászik kóbor kutyákra.
Ennek következtében a hazafelé tartó Sz. I. díjnyertes kutyáját - a gazdája szeme láttára - lőtték agyon, minden előzetes figyelmeztetés nélkül. A történtek hatására az idős férfit kórházba kellett szállítani.
A cikk közölte, hogy a polgármester elmondása szerint a falu lakossága kérte az önkormányzatot, hogy "zabolázzák meg" a kóbor ebeket. A lakosságot erről nem értesítették, mert eldugták volna a kutyákat.
A kérdésre, hány kutyatámadás érte a faluban lakókat, Gémes polgármester úr nem tudott választ adni, és közölte, hogy eddig még egyetlen ebtulajdonost sem büntettek meg azért, mert hagyta a kutyáját elkóborolni.

Jogszabályi háttér:

Az állategészségügyről szóló 1995. évi XCI. törvény 42. §-a rendelkezik a települési önkormányzat állategészségügyi feladatairól, mely szerint: "A települési önkormányzat képviselő-testülete (fővárosban a fővárosi kerületi képviselő-testület) hatáskörébe tartozik a körzet hatósági feladatokat ellátó állatorvosa kinevezésének és körzete kialakításának véleményezése.
A települési önkormányzat kötelező feladatként gondoskodik
a) az állati hulladék ártalmatlanná tételével kapcsolatos feladatok ellátásáról;
b) a település belterületén a kóbor ebek befogásával, őrzésével, értékesítésével vagy ártalmatlanná tételével, továbbá az emberre egészségügyi szempontból veszélyes, valamint az állatállomány egészségét veszélyeztető betegség tüneteit mutató vagy betegségre gyanús ebek és macskák kártalanítás nélküli kiirtásával kapcsolatos feladatok ellátásáról;
c) az ebek veszettség elleni kötelező védőoltásának megszervezéséről nyilvántartás és összeírás alapján.

Az egyes szabálysértésekről szóló 17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet szerint "Veszélyeztetés kutyával" szabálysértést követ el:
Aki kutyáját
a) kóborolni hagyja, vagy a város belterületén felügyelet nélkül bocsátja utcára, vagy nem pórázon vezeti, illetőleg vadászterületen kolonc nélkül elengedi,
b) szájkosár nélkül közforgalmú közlekedési vállalat járművén szállítja, vagy harapós kutyáját nem zárt helyen tartja, vagy nem helyez el a ház (lakás) bejáratán a harapós kutyára utaló megfelelő figyelmeztető táblát,
tízezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható. 
Aki kutyát vendégforgalmat lebonyolító nyilvános helyiségbe vagy élelmiszer-elárusító üzletbe beenged, illetőleg bevisz,
tízezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
Aki az (1) bekezdésben meghatározott magatartással másnak nyolc napon belül gyógyuló sérülését okozza,
húszezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt a helyi önkormányzat képviselőtestülete hivatalának ügyintézője, valamint a közterület-felügyelő helyszíni bírságot szabhat ki.

A 87. § következőképpen rendelkezik az állatbetegség elleni védekezés elmulasztásáról:
Aki az állatbetegségek megelőzésére vagy elfojtására, így különösen az állatbetegségek bejelentésére, az állatok oltására, gyógyítására, elkülönítésére, az állati hullák megsemmisítésére, valamint a fertőtlenítésre vonatkozó jogszabályt vagy az azon alapuló állategészségügyi rendelkezést megszegi,
húszezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
A szabálysértés miatt az állategészségügyi és élelmiszerellenőrző állomás erre feljogosított dolgozója helyszíni bírságot szabhat ki.

Érintet alkotmányos jog:

- Alk. 2. § (1) bekezdésében foglat jogállamiságból eredő jogbiztonság követelménye

Megállapított tényállás:

Az újságcikk nyomán az országgyűlési biztos hivatalból vizsgálatot indított és az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 18. § (3) bekezdése alapján felkértem a Heves Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, folytasson le vizsgálatot a cikk kapcsán.
A válasz alapján a Blikk. c. újságban leírtak csak részleteiben felelnek meg a valóságnak. A cikk állításával szemben a gazdátlan ebek kilövését nem gépkocsiból végezték, és a lövéseket nem sintérek adták le, hanem a polgármester társaságában lévő állatorvos, engedéllyel tartott altatófegyverrel. Emellett jelen volt még egy állatorvos is.
A cikkben szereplő személy nem láthatta kutyája kilövését, mivel az a polgármester állítása szerint felügyelet nélkül volt az utcán. A történtekről akként értesült, hogy az altatólövedékkel meglőtt kutya még az altatószer hatása előtt hazaszaladt.
Az írás azon pontja, mely szerint nem értesítették a lakosságot az akcióról, megfelel a valóságnak. Az értesítés azért nem történt meg, mert félő volt, hogy a kutyákat gazdáik időlegesen zárt helyen tartják.
A polgármesterrel folytatott interjúban - a cikk állításával ellentétben - nem volt szó a szabálysértési eljárások számáról és arról, hogy korábban hány kutyatámadás érte a faluban lakókat.

A rendelkezésre bocsátott iratokból a Közigazgatási Hivatal megállapította, hogy 1993-ban 8 alkalommal indítottak szabálysértési eljárást, 1 esetben veszélyeztetés kutyával, 7 esetben pedig állatbetegség elleni védekezés elmulasztásának szabálysértése miatt. A kutyatartással kapcsolatban 1994, 1995 és 1996-ban egy-egy alkalommal indult szabálysértési eljárás.
A Hivatal megállapította továbbá, hogy falugyűléseken többször is felvetődött a kóbor kutyák kérdése, legutóbb az 1997. március 25-én tartott falugyűlésen tették szóvá elszaporodásukat.
Az utóbbi egy éves időszakban 15 főt látott el a körzeti orvos kutyaharapás miatt. Ez utóbbi adatot támasztják alá a körzeti orvosnak az 1997. május 13-án tartott önkormányzati ülésre készült beszámolójában foglaltak, mely szerint "... évente 10-12 esetben fordul elő házi húsevők által okozott emberi sérülés." Ugyancsak a beszámolóban foglaltak szerint "... az ebtartási morál nem kedvező. Minden évben van 60-80 személy, akik miatt pót- pótoltást is kell szerveznünk." Az ülésen elhangzott szóbeli kiegészítésből megállapítható az is, hogy "az ebek száma rendkívüli módon megszaporodott az utóbbi időben."

A község önkormányzatának helyi állattartást szabályozó rendeletének 15. és 16. §-a - a Közigazgatási Hivatal vizsgálata alapján - lényegében az egyes szabálysértésekről szóló 17/1968. (IV. 14.) Korm. r. 13. § és 87. §-ában foglaltaknak megfelelően szabályozza az ebtartást.

Az önkormányzati rendelet 17. §-ában foglaltak alapján "A gazdátlanul kóborló ebek befogásáról, illetve szükség szerint kilövéséről a Polgármesteri Hivatal gondoskodik."

A vizsgálat megállapításai:

A Közigazgatási Hivatal álláspontja szerint a kóborló kutyák ártalmatlanná tételével az önkormányzat, illetve a polgármester nem követett el jogszabálysértést.

Az állategészségügyről szóló 1995. évi XCI. tv. 42. § (2) bek. b., pontja kötelező önkormányzati feladatként írja elő a település belterületén a kóbor ebek befogásával, őrzésével, értékesítésével vagy ártalmatlanná tételével kapcsolatos feladatok ellátását. Emellett a 41/1997. (V. 28.) FM rendelettel közzétett állategészségügyi szabályzat 213. § (12) bekezdése a védőoltás alól elvont ebek kiirtását kötelező önkormányzati feladatként írja elő.
A kóbor ebek nem elhanyagolható számban feltehetően nem lettek veszettség ellen beoltva.

A probléma ott jelentkezik, hogy a kóbor eb értelmezésem szerint gazdátlan, esetleg olyan ebeket jelent, melyeknek - szökésük miatt - már csak névleges tulajdonosuk van. 
Az önkormányzati rendelet, ezzel szemben a "gazdátlanul kóborló ebek" meghatározással túllépi a törvény adta megfogalmazást és a törvény kiterjesztő értelmezését teszi lehetővé.

Az ügy lényegét tekintve a polgármester - állatorvosi segítséggel - valóban kötelező önkormányzati feladatot hajtott végre, de a törvény adta lehetőségeket túllépve, a legradikálisabb megoldási módot választotta. Ha az akció célja elsősorban a gazdátlan, kóbor ebek kilövése volt, nem érthető miért nem értesítették erről a kutyatulajdonosokat, sőt kifejezetten azzal a céllal "hallgatott" az illetékes szerv, hogy a község lakossága ne rejtse el az állatokat. Ezzel potenciálisan lehetővé tették, hogy olyan kutyák is áldozatul essenek a kilövésnek, amelyet egy előzetes - a következményekre utaló - figyelmeztetés esetén többet nem engedtek volna elkóborolni, vagy az utcán szabadon sétálni, így nem is tartoznak a kóbor ebek közé.

A hatályos jogszabály alapján a települési önkormányzat kötelező feladatként gondoskodik az ebek veszettség elleni kötelező védőoltásának megszervezéséről nyilvántartás és összeírás alapján. A jegyző látja el a bejelentett ebek nyilvántartásával (ebtulajdonos adatai: név, lakcím, az eb azonosítási adatai: fajta, születési év, nem, szín, jelölési szám; veszettség elleni utolsó védőoltás időpontja), összeírásával, veszettség elleni kötelező védőoltása és pótoltása időpontjainak, helyének meghatározásával stb. kapcsolatos feladatokat.
Így az önkormányzat és az illetékes állatorvos tisztában lehet azzal, hány kutyát nem oltottak be időben, illetve az állatorvos a rendszeres oltások miatt hellyel-közzel ismeri is a kezelése alá tartozó állatokat. 
Sajnálatos, hogy az akció áldozatává vált egy, a község belterületén tartózkodó díjnyertes kutya is, amely valószínűleg minden kötelező oltással rendelkezett.
A bekövetkező sajnálatos esemény megelőzhető lett volna azzal, ha a polgármester úr a fokozatosság elvét követve, először tájékoztatja az érdekelteket az önkormányzat hatásköréről, a lehetséges intézkedésekről és először - példát statuálva - csak elkábítják a kóborló kutyákat - és kiderül, melyik rendelkezik tulajdonossal -, nem lelövik. 

Ajánlás:

A helyi önkormányzat rendelete kiterjesztő értelmezésével túllépte a törvény által meghatározott hatáskörét, ezzel megsértette a jogbiztonság követelményét és alkotmányos visszásságot okozott.
Felkérem ezért Kerecsend Község Polgármesterét, a visszásság megszüntetése érdekében indítványozza az állattartásról szóló önkormányzati rendelet vonatkozó rendelkezésének módosítását az 1995. XCI. törvény rendelkezéseinek megfelelően, és a jövőben a hasonló esetek elkerülése érdekében a fokozatosság elvének figyelembevételével járjon el.

Budapest, 1997. szeptember

Gönczöl Katalin