OBH 5979/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Haraszti Katalin

A vizsgálat megindulása: 

	A Magyar Helsinki Bizottság igazgatója panasszal fordult Hivatalomhoz, amelyben sérelmezte, hogy a Határőrség 1997. június 8-án egy kínai állampolgárt (a továbbiakban: panaszos) megakadályozott abban, hogy az ország területét elhagyja.

A vizsgált alkotmányos jogok:

	A jogállamisághoz és ezen belül a jogbiztonsághoz fűződő jog: "A Magyar Köztársaság demokratikus, független jogállam." /Alkotmány 2. § (1) bekezdés/, 
	A tulajdonhoz való jog: "A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot." /Alkotmány 13. § (1) bekezdés/
	A tisztességes eljáráshoz való jog: "A Magyar Köztársaságban a bíróság előtt mindenki egyenlő, és mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat, vagy valamely perben a jogait és kötelességeit a törvény által felállított független és pártatlan bíróság igazságos és nyilvános tárgyaláson bírálja el." /Alkotmány 57. § (1) bekezdés/,
	A törvényesen Magyarország területén tartózkodó külföldieknek az ország elhagyásához való joga: "Mindenkit, aki törvényesen tartózkodik Magyarország területén - törvényben meghatározott esetek kivételével - megillet a szabad mozgás és a tartózkodási hely szabad megválasztásának joga, beleértve a lakóhely vagy az ország elhagyásához való jogot is." /Alkotmány 58. § (1) bekezdés/.

A megállapított tényállás:

	Az ORFK Közbiztonsági Főigazgatóság Igazgatásrendészeti Főosztály vezetőjének vizsgálatomhoz nyújtott tájékoztatása szerint panaszos jövedelemszerzés céljából kiállított KT 268309 számú tartózkodási engedélyének érvényességi ideje 1997. február 26-án lejárt. Panaszos tartózkodási engedélyének meghosszabbítása iránti kérelmet nem terjesztett elő.
	A panaszos ellen folyamatban lévő büntető eljárás során útlevelét a nyomozó hatóság bevonta. Panaszos az útlevelét a Budapesti V.-VIII.- XIII. Kerületi Ügyészség 1997. január 30-án kelt B. VIII-3494/1996. számú határozata alapján - 1.400. 000-Ft biztosíték letétbe helyezését követően - 1997. február 3-án visszakapta. 
	Panaszos számára a Budapesti Rendőr-főkapitányság VIII. Kerület Kapitánysága 1997. február 26-án kibocsátotta a 291326 sorszámú ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolást. Az ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolás szerint az okirat kiállításának oka a büntető eljárás volt, érvényességi ideje 1997. június 18-án járt le.   
	A Határőrség Országos Parancsnoksága által rendelkezésemre bocsátott adatok szerint panaszos 1997. június 8-án érvényes ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolással, illetve  magánútlevéllel kilépésre jelentkezett Ferihegy Nemzetközi Repülőtéren. Az útlevélkezelő megállapította, hogy az útlevélben sem érvényes vízum, sem tartózkodásra vonatkozó bejegyzés, sem kiutazási engedély nem volt. Ezért az útlevélkezelő panaszosnak az országból történő kiléptetését megtagadta. 
	Panaszos kiléptetése megtagadásának jogalapjaként a Határőrség Országos Parancsnoksága egyrészt a 64/1994. (IV. 30.) Korm. rendelet 22. § (1) bekezdésének azon rendelkezésére hivatkozott, mely szerint a külföldi tartózkodásának tényét és az engedélyezett tartózkodás idejét az útlevélbe is be kell jegyezni, másrészt utalt arra is, hogy a hivatkozott jogszabály 22. § (2) bekezdése szerint a külföldi az országba való többszöri ki- és visszautazásra csak az útlevelébe bejegyzett tartózkodási engedély érvényességi idején belül jogosult. A Határőrség Országos Parancsnokságának álláspontja szerint panaszos azért nem hagyhatta el az országot, mert  nem rendelkezett tartózkodási engedéllyel.  

Az alkalmazott jogszabályok:
A külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. törvény 
3. § (1) A külföldi beutazása, tartózkodása, kiutazása és bevándorlása csak az e törvényben meghatározott rendelkezések szerint korlátozható. A Magyar Köztársaságban törvényesen tartózkodó külföldit e törvény keretei között megilleti a szabad mozgás és a tartózkodási hely szabad megválasztásának a joga és az utazás szabadsága.

4. § (1) A külföldi csak az állampolgárságát (hontalanságot) és személyazonosító adatait igazoló érvényes útlevéllel és - a (2) bekezdésben meghatározottak kivételével - a magyar hatóság által kiadott érvényes vízummal lépheti át a magyar államhatárt, és tartózkodhat a Magyar Köztársaság területén.

8. § A külföldi - ha nemzetközi szerződés vagy a belügyminiszter [4. § (5) bekezdés] másként nem rendelkezik - az e törvényben meghatározott beutazásra, illetőleg tartózkodásra jogosító engedély alapján utazhat be, illetőleg tartózkodhat a Magyar Köztársaság területén.

15. § (1) A tartózkodási engedélyek kiadására, illetőleg meghosszabbítására irányuló kérelmet legkésőbb a jogszerű tartózkodás megszűnése előtt 15 nappal - az előírt formanyomtatványon - kell benyújtani.
(3) A rendőrhatóság az (1) bekezdésben meghatározott ügyekben a kérelem kézhezvételétől számított 8 napon belül dönt.

30. § (1) A Magyarországon jogszerűen tartózkodó külföldi kiutazása csak az ellene indított büntető- vagy szabálysértési eljárás lefolytatása érdekében korlátozható.
(2) A külföldi útlevelét az ügyészség, a bíróság, a szabálysértési hatóság, a rendőrség, a határőrség, a vám- és pénzügyőrség hatósági intézkedésre feljogosított tagja hivatalos eljárása során, büntető- vagy szabálysértési eljárás megindítása céljából - legfeljebb az eljárás megindításáig terjedő időre - elveheti. Az elvett útlevelet haladéktalanul továbbítani kell az eljárásra hatáskörrel és illetékességgel rendelkező szervhez.
(3) Az útlevél elvétele esetén a külföldi részére személyazonosító adatait tartalmazó és a tett intézkedést tanúsító elismervényt kell kiállítani. Az útlevél elvétele ellen külön jogorvoslatnak nincs helye, az intézkedés az útlevél visszatartását [(4) bekezdés] elrendelő határozat elleni fellebbezésben támadható meg.
(4) Az elvett útlevél a büntető- vagy szabálysértési eljárás jogerős befejezéséig, illetőleg a szabadságvesztés büntetés letöltéséig, a pénzbüntetés vagy pénzbírság megfizetéséig visszatartható. Az útlevél visszatartását alakszerű határozattal kell elrendelni. E határozat ellen jogorvoslatnak - az e törvényben szabályozott eltérésekkel - az államigazgatási eljárás általános szabályai szerint van helye.
(5) Az útlevél visszatartásáig terjedő időre a külföldit ideiglenes tartózkodási engedéllyel kell ellátni. Ha a külföldi a büntető- vagy a szabálysértési eljárás során - a pénzbüntetés vagy pénzbírság fedezeteként - biztosítékot helyezett letétbe, útlevelét vissza kell adni.

32. § (1) Nem irányítható vissza, illetőleg nem utasítható ki a külföldi olyan országba, vagy olyan területek határára, ahol faji, vallási okból, nemzeti, társadalmi hovatartozása vagy politikai nézetei miatt üldöztetés veszélyének lenne kitéve, továbbá olyan állam területére, vagy olyan területek határára sem, ahol nyomós oknál fogva tartani lehet attól, hogy a visszairányított, illetve kiutasított külföldi kínzásnak, embertelen, megalázó bánásmódnak lenne kitéve. E személyek részére kötelező tartózkodási hely jelölhető ki.

33. § (1) A kiutasítást alakszerű határozattal kell elrendelni. A rendelkező részben meg kell jelölni a kiutasítás okát, a beutazási tilalom megszűnésének határnapját, az ország elhagyására előírt kötelezettség határnapját, továbbá az ujjnyomat-levételre vonatkozó kötelezést és a határátlépés helyét.
(2) Az (1) bekezdés szerinti határozatot szóban is ki kell hirdetni, és a kiutasítást, valamint a beutazási tilalom megszűnésének napját az útlevélbe be kell jegyezni.
(3) A kiutasítás végrehajtását a kiutasítás feltételeinek biztosításáig - így különösen az útlevél, vízum, menetjegy beszerzéséig - fel lehet függeszteni. A felfüggesztést elrendelő határozat ellen jogorvoslatnak nincs helye.
A külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. törvény végrehajtásáról szóló 64/1994. (IV. 30.) Korm. rendelet
22. § (1) A tartózkodás engedélyezése esetén a külföldit az engedélynek megfelelően huzamos vagy ideiglenes tartózkodási engedély elnevezésű igazolvánnyal kell ellátni. A tartózkodás tényét és az engedélyezett tartózkodás idejét az útlevélbe is be kell jegyezni.
(2) A külföldit az útlevélbe bejegyzett tartózkodási engedély, az érvényességi idején belül, többszöri ki- és visszautazásra jogosítja.

25. § (1) Az eljáró idegenrendészeti hatóság hivatalból ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolással látja el azt a külföldit, aki a Tv.-ben meghatározott valamely beutazásra és tartózkodásra jogosító engedéllyel nem rendelkezik, és aki a Tv. 32. §-ának (1) bekezdése alapján nem irányítható vissza, illetve az ország területéről nem utasítható ki, vagy aki az országot valamely más alapos okból nem hagyhatja el.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott igazolás a külföldi személyazonosító adatait, állampolgárságát (hontalan státusát), magyarországi tartózkodási helyét, arcfényképét, a kiállítás indokát, az igazolás sorszámát, érvényességi idejét, valamint a kiállító hatóság megnevezését tartalmazza.
(3) Az igazolás érvényességi idejét a külföldi körülményeinek mérlegelésével az idegenrendészeti hatóság állapítja meg. Az igazolás érvényességi ideje a külföldi kiutazásáig, illetve tartózkodási engedéllyel történő ellátásáig meghosszabbítható.
A külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. törvény, valamint a 64/1994. (IV. 30.) Korm. rendelet végrehajtásáról szóló 9/1994. (IV. 30.) BM rendelet
31. § Az R. 25. §-ában meghatározott igazolással kell ellátni azt az érvényes tartózkodásra jogosító engedéllyel nem rendelkező külföldit,
a) aki útlevelét elveszítette, a kiutazáshoz szükséges útiokmány kiállításáig és kiutazási engedéllyel történő ellátásáig,
b) akinek büntető- vagy szabálysértési eljárás kapcsán az útlevele visszatartásra került, a visszatartás feloldásáig, illetve kiutazásáig,
c) akit Magyarországról kiutasítottak, de a kiutasítás végrehajtását a Tv. 33. § (3) bekezdése alapján felfüggesztették,
d) akinél a kiutazási kötelezettséget megállapító határozattal szemben kezdeményezett jogorvoslati eljárás ideje alatt a teljesítési határidő lejár, a kiutazásáig, illetve tartózkodási engedéllyel történő ellátásáig,
e) akivel szemben a kiutasítási határozat előzetes végrehajtását nem rendelték el, a kiutazásra kötelezés időpontjától a határozat jogerőssé, illetve végrehajthatóvá válásáig,
f) akinek kijelölt helyen való tartózkodását rendelték el, a korlátozás megszüntetéséig.

32. § (1) Az ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolás kiállítására, illetve meghosszabbítására az intézkedés helye szerint illetékes rendőrkapitányság vagy rendőr-főkapitányság jogosult.

33. § A külföldi magyarországi tartózkodásának jogszerűségét az alábbiak szerint igazolhatja:
h) a 31. §-ban felsorolt esetekben ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolással,
k) az útlevél elvétele esetén a kapott elismervénnyel az útlevél visszatartását elrendelő határozat meghozataláig.

41. § (1) A rendőrkapitányság vagy a rendőr-főkapitányság az R. 45. §-ában meghatározott értesítés, valamint a szabálysértési eljárás befejezéséről, illetve a biztosíték letétbe helyezéséről szóló értesítés alapján haladéktalanul megszünteti az útlevél visszatartását.
(2) Ha az útlevél visszatartásának megszüntetésekor a külföldi nem rendelkezik érvényes tartózkodásra jogosító engedéllyel és nincs helye a kiutasításának sem, kiutazása az ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolásba tett bejegyzéssel biztosítható.
(3) A (2) bekezdésben meghatározott igazolást a határőrség kilépéskor köteles bevonni, és azt a kiállító hatóságnak megküldeni.

40/1974. (XI. 1.) MT rendelet a Magyar Köztársaság államhatárának őrizetéről

1. § (1) A határőrség feladata az államhatár őrzése, jogellenes átlépésének megakadályozása, a határforgalom ellenőrzése és a határrend fenntartása.

12. § (1) Az államhatárt csak érvényes útiokmánnyal és a hatályos rendelkezések szerint szükséges be-, illetőleg kiutazási engedély birtokában szabad átlépni. Az átlépés ellenőrzés mellett történik.

18. § (1) A határőrség a határterületen jogosult minden olyan tevékenységet ellenőrizni, amely a határőrizetet, a határforgalom ellenőrzését és a határrend fenntartását érinti. Ennek során jogosult
g) a határforgalomban az utasokat és útiokmányaikat ellenőrizni, a járműveket és a szállítmányokat átvizsgálni;
b) a személyazonosságukat kielégítő módon igazolni nem tudó, illetőleg a határrendet megsértő személyeket feltartóztatni és előállítani;

1/1975. (IV. 2.) BM rendelet a Magyar Népköztársaság  államhatárának őrizetéről szóló 40/1974. (XI. 1.) MT rendelet végrehajtásáról

6. § (1) Személyek be- vagy kiutazását, továbbá a határforgalomban járműveknek és szállítmányoknak az államhatáron való áthaladását a határőr forgalomellenőrző pont - a vámhivatallal egyetértésben - be- vagy kiléptetéssel (átléptetés) engedélyezi.
(2) Átléptetésnek csak akkor van helye, ha:
a) az utas be- vagy kiutazásra érvényes útiokmánnyal rendelkezik:
b) az utas és a poggyász, illetőleg a jármű és a szállítmány az államhatár átlépésére vonatkozó egyéb rendelkezések előírásainak is megfelel.

A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény
393/B. § (1) Ha a bíróság a terheltet bűnösnek mondja ki, illetőleg megállapítja, hogy bűncselekményt követett el, de az eljárást megszünteti, a biztosíték a határozat jogerőre emelkedésével az államra száll.
(2) Ha a bíróság pénzbüntetést szab ki, illetőleg a terheltet vagyoni előny, elkobzás alá eső érték vagy a bűnügyi költség megfizetésére kötelezi, az államra szállt biztosítékot ezek végrehajtására kell fordítani.
(3) Végrehajtandó szabadságvesztés kiszabása esetén a büntetés végrehajtásának befejezése után a biztosítékot az elítéltnek vissza kell fizetni. Más büntetés végrehajtása iránt nem lehet intézkedni.
(4) A biztosíték a terheltnek visszajár
a) a nyomozás megszüntetése esetén,
b) ha a bíróság a terheltet felmentette, illetőleg az eljárást megszüntette, kivéve, ha megállapította, hogy a terhelt bűncselekményt követett el.

A vizsgálat megállapításai:

	A külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. törvény (a továbbiakban: Itv.) 30. § (1) bekezdése értelmében a Magyarországon jogszerűen tartózkodó külföldi kiutazása csak az ellene indított büntető- vagy szabálysértési eljárás lefolytatása érdekében korlátozható. Ezért a Határőrségnek a panaszos kiléptetését megtagadó döntése kapcsán először azt tisztáztam, hogy 1997. június 8-án panaszos jogszerűen tartózkodott-e az országban. Ezt követően megvizsgáltam, hogy a kiléptetés megtagadásakor panaszos ellen folyt-e olyan büntető- vagy szabálysértési eljárás, amelynek során kiutazását az eljáró hatóság korlátozta. Utolsóként a Határőrség országos parancsnokának azon álláspontját vizsgáltam, mely szerint panaszos csak érvényes tartózkodási engedély jogosította volna arra, hogy az országot elhagyja. 
	Panaszos kiutazását az ellene indult büntetőeljárás lefolytatása érdekében a nyomozó hatóság az Itv. 30. § (2) bekezdése alapján oly módon korlátozta, hogy útlevelét bevonta. Panaszos azonban 1.400 000. forintot biztosítékként letétbe helyezett, így útlevelét a Budapesti V.-VIII.- XIII. Kerületi Ügyészség 1997. január 30-án kelt B. VIII-3494/1996. számú határozata alapján, 1997. február 3-án visszakapta. Az Itv. 15. § (1) bekezdésében szabályozott 15 napos határidőre figyelemmel panaszosnak az 1997. február 26-ig érvényes tartózkodási engedélye meghosszabbítására irányuló kérelmét legkésőbb 1997. február 12-én be kellett volna nyújtania. Panaszost egyetlen hatóság sem akadályozta, vagy korlátozta abban, hogy a tartózkodási engedélye meghosszabbítására irányúló kérelmét időben előterjessze.  Panaszos útlevelének bevonása, illetve visszaadása kapcsán alkotmányos visszásságra utaló körülményt nem észleltem.
	Azt, hogy panaszos tartózkodási engedélye lejárt a Budapesti Rendőr-főkapitányság VIII. Kerületi Kapitánysága is észlelte ezért a 64/1994. (IV. 30.) Korm. rendelet (a továbbiakban: kormányrendelet) 25. § (1) bekezdése alapján 1997. február 26-án ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolást bocsátott ki részére. A kormányrendelet 25. § (1) bekezdése szerint a beutazásra és tartózkodásra jogosító engedéllyel nem rendelkező külföldiek közül minössze két személyi kört lehet ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolással ellátni. Az egyik csoportba azok tartoznak, akik a Itv. 32. §-ának (1) bekezdése alapján nem irányíthatók vissza, illetve az ország területéről nem utasíthatók ki, a másikba azok, akik az országot valamely más alapos okból nem hagyhatják el. Utóbbiakat a 64/1994. (IV. 30.) Korm. rendelet végrehajtásáról szóló 9/1994. (IV. 30.) BM. rendelet (a továbbiakban BM. rendelet) 31. §-a részletesen felsorolja. A BM. rendelet azt is szabályozza, hogy a külföldiek magyarországi tartózkodásuk jogszerűségét milyen módon igazolhatják. Erre a BM. rendelet 33. § h) pontja értelmében a BM. rendelet 31. § alapján kiállított ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolás is alkalmas. A hivatkozott jogszabályhelyek alapján megállapítottam, hogy panaszos az ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolás birtokában tartózkodási engedélyének lejártát követően is jogszerűen tartózkodott az országban. 
	A kormányrendelet 25. § (2) bekezdése értelmében az ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolásban kiállításának indokát is fel kell tüntetni. Panaszos 291326 sorszámú ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolásában a kiállítás okaként a büntető eljárás  bejegyzés szerepelt. A nyomozó hatóságnak a panaszos ellen folyamatban lévő büntető eljárás lefolytatása érdekében az Itv. 30. § (4) bekezdésének alkalmazásával lehetősége lett volna arra, hogy az elvett útlevelét az eljárás jogerős befejezéséig, illetve az esetleges szabadságvesztés letöltéséig, vagy a pénzbüntetés megfizetéséig visszatartsa. Az útlevél visszadásának engedélyezésével a Budapesti V.-VIII.- XIII. Kerületi Ügyészség lényegében arról döntött, hogy panaszosnak az ország elhagyásához való jogát nem kívánja korlátozni. A rendelkezésemre álló dokumentumok között nem találtam adatot arra vonatkozóan, hogy panaszos ellen olyan büntető- vagy szabálysértési eljárás folyt volna, amelynek során kiutazását az eljáró hatóság korlátozta. Ezért, továbbá a Budapesti V.-VIII.- XIII. Kerületi Ügyészség 1997. január 30-án kelt B. VIII-3494/1996. számú határozata alapján megállapítottam, a kiléptetés megtagadásakor panaszos kiutazásának jogszabályi akadálya nem volt.
	 Kilépésre jelentkezéskor panaszos két okiratot tudott az útlevélkezelőnek felmutatni. Egyrészt az  útlevelét, másrészt az ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolást.  Az útlevél szerint panaszos tartózkodási engedélyének érvényessége lejárt, azonban az ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolása 1997. június 18-ig érvényes volt. A BM. rendelet  31. § b) pontja alapján ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolást kell annak a külföldienek kiállítani, akinek büntető- vagy szabálysértési eljárás kapcsán az útlevele visszatartásra került, a visszatartás feloldásáig, illetve kiutazásáig. A BM. rendelet 41. § (2)  bekezdése szerint amennyiben az útlevél visszatartásának megszüntetésekor a külföldi nem rendelkezik érvényes tartózkodásra jogosító engedéllyel és nincs helye a kiutasításának sem, kiutazása az ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolásba tett bejegyzéssel biztosítható. Azt, hogy az az ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolásban  milyen szövegű bejegyezés szerepelhet BM. rendelet nem szabályozta. Az ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolásban panaszos kiutazására vonatkozóan semmiféle bejegyzés nem volt. 
	A BM. rendelet 41. § (2) bekezdése az ideiglenes tartózkodásra jogosító igazolással rendelkező külföldi kiutazása kapcsán a "biztosítható" kifejezést használja. A megfogalmazás feltételes módja következtében úgy tűnik, mintha a külföldi kiutazásának engedélyezése - az útlevél visszatartásának megszüntetéséről szóló ügyészségi, illetve szabálysértési hatóság döntésétől függetlenül - a 41. § (1) bekezdésében megjelölt rendőri szerv mérlegelési jogköre lenne. Ez az álláspont azonban ellentéttes az Itv. 30. § (1) bekezdésével. Az Itv. vonatkozó rendelkezései értelmében az útlevél visszatartásának feloldásáról rendelkező határozat jogerőre emelkedésétől kezdődően a külföldienek  jogában áll az országot elhagyni. A kiutazására vonatkozó bejegyzés  elmulasztása a BM. rendelet 41. § (2) bekezdésének nem egyértelmű rendelkezésére vezethető vissza, ami jogbizonytalanságot eredményez, ezért panaszosnak az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított jogállamisághoz, illetve az ebből eredő jogbiztonság követelményével, valamint az Alkotmány 58. § (1) bekezdésében biztosított az ország elhagyásához való alkotmányos jogaival kapcsolatban okozott  visszásságot.
	 A 64/1994. (IV. 30.) Korm. rendelet (2) bekezdése értelmében a külföldi az országba való többszöri ki- és visszautazásra csak az útlevelébe bejegyzett tartózkodási engedély érvényességi idején belül jogosult. Tény, hogy tartózkodási engedély hiányában a külföldi csak az Itv. 4. §-ában szabályozott feltételek teljesítését követően lépheti át az országhatárt, ami azt jelenti, hogy a kínai állampolgár panaszosnak az országba történő visszatéréséhez vízumra lett volna szüksége. Sem a panaszos kiléptetésének megtagadásakor, sem a vizsgálatom időpontjában hatályos jogszabályok nem tartalmaztak azonban olyan rendelkezést, mely szerint csak azok a külföldiek léphetnek ki az országból, akik a visszautazásra is jogosultak.  Ezért a Határőrség országos parancsnokának azon álláspontja mely szerint panaszos azért nem hagyhatta el az országot, mert  nem rendelkezett tartózkodási engedéllyel, a külföldieknek az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított jogállamhoz, illetve az ebből eredő jogbiztonság követelményével, valamint az Alkotmány 58. § (1) bekezdésében biztosított az ország elhagyásához való jogaival összefüggésben okozott  visszásságot.
	Vizsgálatom során észleltem, hogy a büntető- vagy szabálysértési eljárás alatt álló külföldinek az országba történő visszatérését sem az Itv., sem végrehajtási rendeletei nem preferálják. Ezért, ha a panaszost a Határőrség kiléptette volna, csak a vízum beszerzését követően, esetleg hosszabb idő elteltével  térhetett volna vissza az országba. A külföldiek ellen folyamatban lévő büntetőeljárások során a gyanusítottak jelenléte, illetve közreműködése az eljáró nyomozó hatóságoknak is érdeke. A büntetőeljárás alatt álló, de tartózkodási engedéllyel nem rendelkező külföldiek az ismételt beutazásukhoz szükséges vízum beszerzésével összefüggő kényszerű távollétük alatt nem gyakorolhatja a büntetőeljárás során megillető jogaikat és a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. tv. 393. § (3)-(4) bekezdései alapján eseleg visszajáró biztosíték felett sem rendelkezhet közvetlenül. A BM. rendelet 31. § b) pontjában említett és biztosítékot letétbe helyező külföldiek magyarországi visszatérésére vonatkozó speciális szabályok hiánya veszélyezteti az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított jogállamisághoz, illetve az ebből eredő jogbiztonság követelményéhez, az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében biztosított tulajdonhoz, valamint az Alkotmány 57. § (1) bekezdésében biztosított tisztességes eljáráshoz való jogok érvényesülését.
	Vizsgálatom eredményeként megállapítottam, hogy  a BM. rendelet 31. § b) pontjában említett és biztosítékot letétbe helyező külföldiek magyarországi visszatérésére vonatkozó idegenrendészeti  szabályok hiánya hátráltatja az állami büntetőigény érvényesülését. Felhívom a figyelmet azonban arra, hogy az érintett külföldiek kiutazásának megakadályozása súlyos jogbizonytalanságot   eredményez, ezért az idegenrendészeti szabályozás hiányosságait íly módon nem lehet orvosolni.     

Ajánlás: 

	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 25. §-ában biztosított jogkörömben eljárva ajánlást teszek a belügyminiszternek arra, hogy kezdeményezze a  külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. törvény, illetve a végrehajtásáról szóló 64/1994. (IV. 30.) Korm. rendelet, valamint  9/1994. (IV. 30.) BM rendeletnek a tartózkodási engedéllyel nem rendelkező de a büntető-vagy szabálysértési eljárás alatt biztosítékot letétbe helyező külföldiek magyarországi visszatérésére vonatkozó speciális szabályokkal történő kiegészítését.

	Az 1993. évi LIX. tv. 25. §-a alapján kérem, hogy ajánlásommal kapcsolatos álláspontjáról, illetve esetleges intézkedéseiről jelentésem kézhezvételétől számított 60 napon belül tájékoztatni szíveskedjék. 

	A BM rendelet 31. § b) pontjában megjelölt és biztosítékot letétbe helyező külföldiek hatályos jogszabályokban biztosított alkotmányos jogai érvényesülése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 20. § (1) bekezdésében biztosított jogkörömben eljárva ajánlást teszek

	- az országos rendőr-főkapitánynak, hogy körlevélben hívja fel az érintett idegenrendészeti szervek figyelmét arra, hogy a  9/1994. (IV. 30.) BM rendelet 31. § b) pontjában megjelölt külföldieknek az útlevél visszatartásának feloldásáról rendelkező határozat jogerőre emelkedésétől kezdődően jogukban áll az országot elhagyni, továbbá  saját hatáskörében intézkedjen a 9/1994. (IV. 30.) BM rendelet 41. § (2) bekezdésében megjelölt "bejegyzés" szövegének egységesítéséről;

	- a Határőrség országos parancsnokának, hogy írásban hívja fel a határőr igazgatóságok vezetőinek figyelmét arra, hogy érvényes útlevél birtokában a  9/1994. (IV. 30.) BM rendelet 31. § b) pontjában megjelölt külföldiek tartózkodási engedély nélkül is kiutazhatnak az országból.

	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 20. § (1) bekezdésére figyelemmel kérem az országos rendőr-főkapitányt és a Határőrség országos parancsnokát, hogy ajánlásaimmal kapcsolatos álláspontjukról, illetve esetleges intézkedéseiről jelentésem kézhezvételétől számított 30 napon belül szíveskedjenek tájékoztatni. 

Budapest, 1999. augusztus 18.

Gönczöl Katalin

OBH 5979/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának kiegészítő jelentése
Ügyintéző: dr. Haraszti Katalin

A vizsgálat megindulása:

	A Magyar Helsinki Bizott beadványa alapján vizsgálatot folytattam mert a Határőrség egy büntetőeljárás alatt álló, érvényes útlevéllel rendelkező kínai állampolgárt (a továbbiakban: panaszos)  megakadályozott abban, hogy az országot elhagyja.

A megállapított tényállás:

	Vizsgálatom során - egyebek mellett - észleltem, hogy a büntető eljárás alatt álló külföldinek az országba történő visszatérését sem az Itv., sem végrehajtási rendeletei nem preferálják. Ezért amennyiben a panaszost a Határőrség kiléptette volna, csak vízum beszerzését követően, esetleg hosszabb idő elteltével  térhetett volna vissza az országba.
	Vizsgálatom megállapította, hogy a büntetőeljárás alatt álló, de tartózkodási engedéllyel nem rendelkező külföldiek az ismételt beutazásukhoz szükséges vízum beszerzésével összefüggő kényszerű távollétük alatt nem gyakorolhatják a büntetőeljárás során megillető jogaikat és a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. tv. 393. § (3)-(4) bekezdései alapján eseleg visszajáró biztosíték felett sem rendelkezhet közvetlenül. A BM. rendelet 31. § b) pontjában említett és biztosítékot letétbe helyező külföldiek magyarországi visszatérésére vonatkozó speciális szabályok hiánya veszélyezteti az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében biztosított jogállamisághoz, illetve az ebből eredő jogbiztonság követelményéhez, az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében biztosított tulajdonhoz, valamint az Alkotmány 57. § (1) bekezdésében biztosított tisztességes eljáráshoz való jogok érvényesülését.
	Az említett alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetésére az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 25. §-ában biztosított jogkörömben eljárva ajánlást tettem a belügyminiszternek arra, hogy kezdeményezze a  külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. törvény, illetve a végrehajtásáról szóló 64/1994. (IV. 30.) Korm. rendelet, valamint  9/1994. (IV. 30.) BM rendeletnek a tartózkodási engedéllyel nem rendelkező de a büntető-vagy szabálysértési eljárás alatt biztosítékot letétbe helyező külföldiek magyarországi visszatérésére vonatkozó speciális szabályokkal történő kiegészítését.
	Jelentésemben felhívtam a figyelmet arra, hogy a BM. rendelet 31. § b) pontjában említett és biztosítékot letétbe helyező külföldiek magyarországi visszatérésére vonatkozó idegenrendészeti szabályok hiánya hátráltatja az állami büntetőigény érvényesülését.     
	A belügyminiszter 1999. szeptember 8-án kelt 1-a-3/25/1999. számú levelében tájékoztatott arról, hogy ajánlásomat nem fogadja el. A belügyminiszter álláspontja szerint a büntetőeljárás alatt álló külföldieknek a Magyar Köztársaság területére történő visszautazását a hatályos jogszabályok megnyugtatóan rendezik rendezik és biztosítják, hogy jogaikat gyakorolják.

A kiegészítő vizsgálat megállapításai:

	A belügyminiszter válaszának indokaival kapcsolatos álláspontom a következő: 
	Az Alkotmány 57. § (2) bekezdése értelmében a "Magyar köztársaságban senki sem tekinthető bűnösnek mindaddig, amíg a büntetőjogi felelősségét a bíróság jogerős határozata nem állapította meg". Hasonló rendelkezést tartalmaz a büntetőeljárási törvény 3. § (1) bekezdése is. Az ártatlanság vélelmének érvényesülése kedvező helyzetet teremt a büntető eljárásban a terhelt számára. A kedvező helyzet lényegét az eljárási törvénynek a terheltet a nyomozás megindulásától a jogerős ítélet meghozataláig megillető ügyféli jellegű jogosultságai, valamint ezeknek a jogoknak a tiszteletben tartására irányuló hatósági kötelezettségek jelentik. 
	Az egyik legfontosabb ügyféli jogosítvány a védelemhez való jog, ami az eljárás menetében számtalan részletszabályban ölt testet. A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. tv. (a továbbiakban: Be.) 6. § (2) bekezdése alapján a terheltnek joga van a védelemhez. A védelemhez való jog keretében a hatóságok kötelesek biztosítani, hogy a terhelt a vele szemben érvényesített büntetőjogi igényt megismerje, az igénnyel szembeni érveit kifejthesse, a hatóságok tevékenységével kapcsolatos észrevételeit és indítványait előterjessze, továbbá védő segítségét vehesse igénybe.
	Az ártatlanság vélelme, illetve a védelemhez való jogok a büntetőeljárás alatt álló külföldi állampolgárt is megilletik.
	A Be. 393/A. § (1) bekezdése értelmében ha a terhelt külföldön él, kérelmére a vádirat benyújtásáig az ügyész, azt követően a bíróság engedélyezheti biztosíték letétbe helyezését. A biztosíték letétbe helyezésének engedélyezése azt a célt szolgálja, hogy a külföldön élő terheltnek ne kelljen lakhelyétől távol végigvárnia az esetleg hónapokig, évekig elhúzódó büntetőeljárást, hanem kérelme alapján,  meghatározott összeg befizetése után az eljárás vele szemben a távollétében is lefolytatható. Az a körülmény, hogy az eljárás a terhelt távollétében is lefolytatható mindössze kisegítő elvként értelmezhető. A külföldi állampolgárnak az ország elhagyásához való joga gyakorlása azonban nem eredményezheti azt, hogy az idegenrendészeti hatóság a vízumkérelem elutasításával gátolja meg őt abban, hogy az országba visszatérjen és a büntetőeljárásban részt vegyen.
	A Be. 10. § (1) bekezdése alapján a büntetőügyben eljáró bíróság az ítéletét a tárgyaláson közvetlenül megvizsgált bizonyítékokra alapítja. Az említett alapelv követekeztében az állami büntetőigény kérdésében döntést hozó bíróság a terheltet az eljárás korábbi szakaszában  elhangzott nyilatkozataitól függetlenül ismételten mehallgatja, a nyomozó hatóság által összegyűjtött bizonyítékokat megvizsgálja. A külföldi állampolgár terheltnek az a kötelezettsége, hogy a biztosíték letétbe helyezése iránti kérelmében védőt kell megneveznie nem eredményezheti azt, hogy ezzel kényszerűen megfosztja magát attól a jogától, hogy az ellene felhozott vádak kapcsán személyes nyilatkozatot tehessen.  
	A vizsgálatom tárgyát képező ügyben érintett kínai állampolgár (a továbbiakban: panaszos) az ország elhagyását követően csak újabb vízum birtokában térhetett volna vissza az országba. A külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. tv. (a továbbiakban: Itv.) 9. § d) pontja alapján a vízum kiadását meg kell tagadni, ha a kérelmezővel szemben a beutazási és tartózkodási tilalom feltételei fennállnak. Az Itv. 23. § (2) bekezdés e) pontja értelmében - az idegenrendészeti hatóság mérlegelésének függvényében - a beutazási és tartózkodási tilalom feltételét jelentheti, ha valaki olyan cselekmény elkövetésével gyanusítható, ami a közbiztonságot sérti, vagy veszélyezteti.  
	Az Itv. hivatkozott rendelkezéseire figyelemmel pillanatnyilag a vízumkérelmet elbíráló idegenrendészeti hatóság mérlegelésétől függ, hogy a büntetőeljárás alatt álló és jogerős döntés hiányában ártatlannak tekintendő külföldi beutazhat-e az országba. Semmiféle jogszabályi garancia nincs arra, hogy a biztosítékot letétbe helyező külföldit a büntetőeljárás későbbi szakaszában az idegenrendészeti hatóság bizonyosan ne akadályozhasson meg abban, hogy a bírósági eljárás idejére visszatérhessen az országba. Ezt a megállapítást támasztja alá az is, hogy az Itv. 9. § (4) bekezdése értelmében a vízumkérelmet elutasító határozat ellen jogorvoslatnak nincs helye. 

Ajánlás:

	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 20.§ (2) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva, az 1999 szeptember 8-án kelt OBH. 5979/1999. számú ügyben tett ajánlásomat fenntartom. Kérem, hogy Miniszter Úr hogy kezdeményezze a  külföldiek beutazásáról, magyarországi tartózkodásáról és bevándorlásáról szóló 1993. évi LXXXVI. törvény, illetve a végrehajtásáról szóló 64/1994. (IV. 30.) Korm. rendelet, valamint  9/1994. (IV. 30.) BM rendeletnek a tartózkodási engedéllyel nem rendelkező de a büntető-vagy szabálysértési eljárás alatt biztosítékot letétbe helyező külföldiek magyarországi visszatérésére vonatkozó speciális szabályokkal történő kiegészítését.

Budapest, 1999. szeptember 

Gönczöl Katalin