OBH 5973/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Haraszti Katalin

A vizsgálat megindulása:

	A Magyar Emberi Jogvédő Központ (a továbbiakban: MEJOK) igazgatója (a továbbiakban: panaszos) azért fordult Hivatalomhoz mert két előzetes letartóztatásban lévő ruandai állampolgárnál tervezett "emberi jogi vizitet" az illetékes szervek nem engedélyezték. A panaszos sérelmezte, hogy miután a két ruandai állampolgárt nem tudta meglátogatni, így nem tudott megbizonyosodni arról, hogy az ügyben eljáró nyomozó hatóság nem követett el jogsértést.

A megállapított tényállás:

	A panaszos 1997. június 9-én levélben fordult a BRFK fogdájának parancsnokához, amelyben jelezte, hogy a  rendőrségi fogdák rendjéről szóló 19/1995. (XII. 13.) BM. rendelet 3. § (4) bekezdésének b) pontjában biztosított jogkörében eljárva két - kábítószerrel visszaélés bűntette miatt - előzetes letartóztatásban lévő ruandai állampolgárral kapcsolatba kíván lépni. 
	A beadványt a BRFK 1997. június 12-én az ORFK Központi Bűnügyi Főigazgatóság Vizsgálati Főosztályához - mint a fogvatartásért felelős szervhez - továbbította. Az ORFK Központi Bűnügyi Főigazgatóság Vizsgálati Főosztályának Szervezett Bűnözés Elleni Osztálya 1997. június 24-én kelt levelében a 9/1995. (XII. 13.) BM. rendelet 3. § (4) bekezdésének b) pontjára hivatkozva kérte a panaszost, hogy jelölje meg azt a jogszabályt, amelynek alapján a MEJOK az emberi jogok védelmére, illetve az előzetes letartóztatásban lévő személyekkel való ellenőrzés nélküli kapcsolattartásra feljogosított szervezet.
	A ruandai állampolgárokkal való kapcsolattartás engedélyezése ügyében a MEJOK 1997. májusában előbb a Fővárosi Főügyészséghez, majd - kérelmének elutasítását követően -  a Legfőbb Ügyészség Nyomozás Felügyeleti Főosztályához fordult. A Legfőbb Ügyészség 1997. június 25-én kelt levelében azt válaszolta a panaszosnak, hogy egyetért a Fővárosi Főügyészség azon álláspontjával, mely szerint nincs olyan jogszabály, amelynek alapján a MEJOK az emberi jogok védelmére feljogosított szervezet lenne, ezért álláspontja szerint a 9/1995. (XII. 13.) BM. rendelet 3. § (4) bekezdésének b) pontja szerinti kapcsolattartás iránti kérelem elutasítása jogszerű volt.  Levelében a Legfőbb Ügyészség tájékoztatta a panaszost, hogy bár a MEJOK mint szervezet - jogszabályi felhatalmazás hiányában - az előzetes letartóztatásban lévő személyekkel nem léphet kapcsolatba, azonban 9/1995. (XII. 13.) BM. rendelet 3. § (7) bekezdésére figyelemmel nincs jogszabályi akadálya annak, hogy a ruandai állampolgárokat a magánszemélyekre irányadó szabályoknak megfelelően meglátogassa. 
	1997. július 7-én kelt levelében a panaszos azzal fordult a Legfőbb Ügyészséghez, hogy a MEJOK tevékenységi körét, feladatát és célkitűzéseit az alapszabály tartalmazza, melynek megalkotását és elfogadását törvény szabályozza. Az említett indokokra figyelemmel a panaszos "értetlenül állt" a további jogszabályi felhatalmazás kérdése előtt, ezért a MEJOK tevékenysége által is megvalósuló civil kontroll akadályozása miatt az Országgyűlési Biztos Hivatalához fordult.

A vizsgált alkotmányos jog: 

	Az alapvető jogok védelméhez való jog: A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége./Alkotmány  8. § (1) bekezdés/,
	Az egyesülési jog: A Magyar Köztársaságban az egyesülési jog alapján mindenkinek joga van a törvény által nem tiltott célra szervezeteket létrehozni, illetőleg azokhoz csatlakozni. /Alkotmány 63. § (1) bekezdés/.

Az alkalmazott jogszabályok:

Az egyesülési jogról szóló 1989. évi II. törvény

1. § Az egyesülési jog mindenkit megillető alapvető szabadságjog, amelyet a Magyar Köztársaság elismer, és biztosítja annak zavartalan gyakorlását. Az egyesülési jog alapján mindenkinek joga van arra, hogy másokkal szervezeteket, illetőleg közösségeket hozzon létre vagy azok tevékenységében részt vegyen.

2. § (3) Társadalmi szervezet minden olyan tevékenység végzése céljából alapítható, amely összhangban áll az Alkotmánnyal és amelyet törvény nem tilt. Társadalmi szervezet elsődlegesen gazdasági-vállalkozási tevékenység végzése céljából nem alapítható. Az egyesülési jog alapján fegyveres szervezet nem hozható létre.

3. § (1) A társadalmi szervezet olyan önkéntesen létrehozott, önkormányzattal rendelkező szervezet, amely az alapszabályban meghatározott célra alakul, nyilvántartott tagsággal rendelkezik, és céljának elérésére szervezi tagjai tevékenységét.

6. § (1) A társadalmi szervezet alapszabálya az abban meghatározott célkitűzéseknek megfelelően biztosítja a szervezet demokratikus, önkormányzati elven alapuló működését, elősegíti a tagok jogainak és kötelességeinek érvényesülését.

A Magyar Köztársaság ügyészségéről szóló 1972. évi V. törvény

1. § (1) A Magyar Köztársaság legfőbb ügyésze és az ügyészség gondoskodik az állampolgárok jogainak védelméről, valamint az alkotmányos rendet, az ország biztonságát és függetlenségét sértő vagy veszélyeztető minden cselekmény következetes üldözéséről.
(2) Az ügyészség törvényben meghatározott ügyekben nyomozást végez, felügyeletet gyakorol a nyomozás törvényessége felett, képviseli a vádat a bírósági eljárásban, továbbá felügyeletet gyakorol a büntetésvégrehajtás törvényessége felett.
(3) Az ügyészség közreműködik annak biztosításában, hogy a társadalom valamennyi szervezete, minden állami szerv és állampolgár megtartsa a törvényeket. Törvénysértés esetén - a törvényben meghatározott esetekben és módon - fellép a törvényesség védelmében. (Alkotmány 51. §)

A rendőrségi fogdák rendjéről szóló 19/1995. (XII. 13.) BM rendelet

3. § (4) A fogvatartott biztonsági felügyelet mellett, ellenőrzés nélkül tarthat kapcsolatot
a) a védőjével, a fogvatartás alapjául szolgáló ügyben eljáró jogi képviselőjével,
b) az ENSZ Emberi Jogok Bizottságával, az Emberi Jogok Európai Bizottságával és Bíróságával, a kínzás és az embertelen vagy megalázó bánásmód megelőzésére alakult Bizottság tagjaival, továbbá a magyar jogszabályok által az emberi, állampolgári jogok védelmére feljogosított szervezet tagjaival.

(6) A (4) bekezdésben meghatározott kapcsolattartás gyakorisága nem korlátozható.

(7) A fogvatartott és hozzátartozója, valamint a (4) bekezdésben nem szereplő más személyek közötti kapcsolattartásra (látogató fogadása) előzetes egyeztetés szerinti időpontban, a rendőrség épületében, ellenőrzés és felügyelet mellett havonta két alkalommal, az idegenrendészeti őrizetes esetén ilyen korlátozás nélkül, alkalmanként 30 perc időtartamban kerülhet sor.

A vizsgálat megállapításai: 

	A Magyar Köztársaság ügyészségéről szóló 1972. évi V. tv. 1. § (2) bekezdése értelmében a nyomozások törvényességi felügyelete az ügyészség feladata. A nyomozások felügyeletének ellátása során az ügyészség közreműködik annak biztosításában, hogy az eljáró szervek a törvényeket megtartsák. Az ügyészségnek a nyomozások törvényességére vonatkozó felügyeleti jogköre természetesen a nyomozás során elrendelt előzetes letartóztatásban lévő személyek törvényben biztosított jogainak védelmére is kiterjed. Az 1972. évi  V. tv. 1. § (3) bekezdése értelmében az ügyészség valamennyi állami szerv, így a nyomozó hatóságok által elkövetett jogsértések ellen is köteles fellépni.
	Az egyesületekről szóló 1989. évi II. tv. az egyesüléshez való jogot olyan alapvető szabadságjogként definiálja, amelynek alapján a polgárok minden olyan tevékenység végzése céljából társadalmi szervezetet alapíthatnak, amely összhangban áll az Alkotmánnyal és amelyet törvény nem tilt. Ilyen például az emberi jogok védelme is, amelynek céljából a MEJOK alakult, illetve tevékenykedik. 
	Az Alkotmány 8. § (1) bekezdése értelmében az alapvető jogok - közte az emberi jogok - védelme elsősorban az állam kötelessége, amelynek teljesítése során az eljáró állami szervek így például a rendőrségi nyomozások törvényességét felügyelő ügyészség is közhatalmi jogosítványokkal rendelkeznek. Az emberi jogok tiszteletben tartására, illetve védelmére vonatkozó állami kötelezettség teljesítését olyan szervezetek, vagy alkotmányos intézmények is ellenőrzik, amelyek közhatalmi jogosítványokkal nem rendelkeznek, azonban működésük magas szintű jogszabállyal kihirdetett nemzetközi szerződéseken, vagy belső jogi normákon alapul. Ilyen például a 19/1995. (XII. 13.) BM rendelet 3. § (4) bekezdésében megjelölt ENSZ Emberi Jogok Bizottsága, az Emberi Jogok Európai Bizottsága és Bírósága, a kínzás és az embertelen vagy megalázó bánásmód megelőzésére alakult Bizottság, továbbá az országgyűlési biztosok. 
	Az a tény, hogy a MEJOK olyan tevékenység céljából alapított társadalmi szervezet, amely egyben állami kötelezettség és annak végrehajtását nemzetközi szervezetek, sőt kifejezetten erre a célra létrehozott alkotmányos intézmények ellenőrzik  is - jogszabályi rendelkezés hiányában - nem eredményezi azt, hogy ezekkel azonos jogosultságokkal rendelkezik. A MEJOK alapító okiratának a panaszos által hivatkozott rendelkezése mindössze azt deklarálja,  hogy a szervezetet célja összhangban áll az 1989. évi II. tv. 2. § (3) bekezdésének rendelkezéseivel, azonban a szervezet működésén túlmutató normatív ereje nincsen. Jogszabályban biztosított többletjogosítványok hiányában a panaszosra, illetve a MEJOK munkatársaira a 19/1995. (XII. 13.) BM rendelet 3. § (7) bekezdésének a magánszemélyekre vonatkozó rendelkezései irányadóak, amiről a panaszost a Legfőbb Ügyészség tájékoztatta. A hivatkozott jogszabályi rendelkezések alapján megállapítottam, nem eredményez alkotmányos joggal összefüggő visszásságot, hogy mind a rendőrségi nyomozó hatóság, mind az ügyészség megtagadta, hogy a MEJOK tevékenységét a 19/1995. (XII. 13.) BM rendelet 3. § (4) bekezdésében megjelölt szervek  számára garantált feltételek szerint biztosítsa.

Budapest, 2000. április 3.

Dr. Polt Péter