OBH 5889/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Endrődi Zsuzsa

Az eljárás megindulása:

Panaszos 1997. júniusában előterjesztett panaszában sérelmezte, hogy édesapja részére a Földkiadó Bizottság által ideiglenesen kimért 29.30 AK értékű szántóingatlanra a tulajdonjogot a Földhivatal nem jegyezte be. Sérelmezte azt is, hogy a földhivatal  "tájékoztatás" tárgyú értesítésére benyújtott fellebbezésre  nem válaszolt. Panaszos a közelmúltban elhunyt, de édesanyja kérésére a vizsgálatot lefolytattam.

Érintett alkotmányos jogok:

1. A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot. Ennek alapján a jogosult igényt tarthat a részarány tulajdonának megfelelő értékű föld kiadására.

Alkalmazott jogszabályok:

1. Az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1972. évi 31. számú tvr. 21. § (2) bekezdése, mely szerint, ha az ingatlan-nyilvántartásból megállapítható, hogy az ingatlanra időközben harmadik személy jóhiszeműen és ellenérték fejében jogot szerzett és a kijavítás vagy a kiegészítés az ő jogát sértené, a jogra vagy tényre vonatkozó kijavításnak vagy kiegészítésnek csak akkor van helye, ha ehhez az érdekelt harmadik személy hozzájárul.    

2. A 36. § (1) bekezdés, mely szerint a szerkesztéskor pótolni kell a szükséges bejegyzést, ha 
a.) a tulajdonváltozást bejegyzésre alkalmas okirattal,
b.) az egyéb jog tény keletkezését, módosulását, megszűnését bejegyzésre alkalmas okirattal, illetve az eljárás során tett elismerő nyilatkozattal igazolják.

3. Az ingatlan-nyilvántartásról szóló törvényerejű rendelet végrehajtására kiadott 27/1972. (XII. 31.) MÉM. rendelet 143. § (3) bekezdése, mely szerint az ingatlan-nyilvántartás szerkesztése során kimaradt ingatlanra, továbbá bíróság, közjegyző megkeresésére pótlólag kell a tvr. VIII. fejezetében szabályozott eljárást lefolytatni. Az ingatlan-nyilvántartás érvényessé válása után  az érdekelt által a tvr. 36-40 §-aiban írt módon igazolt olyan változás pedig, melynek rendezésére a feltételek a szerkesztési eljárás időtartama alatt is fennálltak, az ingatlan-nyilvántartásba pótlólag is bejegyezhető. 

A megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai:

A panaszos által csatolt iratok, valamint a Székesfehérvári Körzeti Földhivatal vezetője által adott tájékoztatás és a mellékelt okmányok alapján a következőket állapítottam meg:
Panaszos nagyapja aki 1974-ben hunyt el a hagyatékátadó végzés alapján 142.60 AK értékű föld tulajdonjogával rendelkezett, amely az abai Vörös Hajnal Mgtsz (továbbiakban: Tsz) használatában volt. 
A hagyatékátadó végzésen kívül igazolja ezt az adatgyűjtő lap is. Panaszos édesapja az 1957. I. hó 17-én kelt adásvételi szerződéssel összesen 19.12 AK értékű külterületi ingatlan tulajdonjogát szerezte meg. A tulajdonjogot az abai 2667 számú betétbe jegyezték be. A betétben a B. 9 sorszám alatti bejegyzés szerint az ingatlanok az 1959-ben történt földrendezés során megszűntek. Feltehetően az édesapa tulajdonát képező földdel együtt vették számba és tévedésből a nagyapa nevén tartották nyilván részarány-tulajdonként. Emiatt a hagyatéki eljárás lefolytatásakor a 142.60  AK értékű földterületben a 19.12 Ak. értékű föld is benne foglaltatott annak ellenére, hogy az nem az örökhagyó tulajdonát képezte.
Az állami közjegyző végzése szerint a hagyaték állaga az 1. sorszám alatt az abai 2605 betétben 279/1 és a 280/1 hrsz.-ú házas ingatlan, és a 3495/6 hrsz.-ú Tsz használatban lévő ingatlan B.1 alatti egésze, a 2. sorszám alatt  a Tsz használatában álló 142. 60 AK értékű ingatlan. A hagyaték állagának fentiek szerinti megállapítása téves, mert a Tsz használatban lévő 142. 60 AK értékű földben benne foglaltatott a 3495/6 hrsz.-ú, 36.28 AK értékű föld is, ezért helytelen volt kiemelni a 142. 60 AK értékű ingatlanok közül. A 19.12 AK értékű föld viszont nem képezhette volna hagyaték tárgyát, mert azt az örökhagyó gyermeke vásárolta 1957-ben. A hagyatékátadó végzés rendelkezése szerint a házas ingatlanokon kívül panaszos édesapja örökölte a 3495/6 hrsz.-ú ingatlan B.1 alatti egészét is. A Tsz használatában lévő ingatlanokat panaszos nagynénje örökölte.
A hagyatékátadó végzést az örökösök nem támadták, és a földhivatal is átvezette a nyilvántartáson, kivéve a 2605 betét A/3 sorszám alatti 3495 /6 számú ingatlant, mert ez az  ingatlan a betét tanúsága szerint is a földrendezés során megszűnt, és benne foglaltatott a hagyaték állagának 2. pontjában szereplő tsz használatban lévő 142. 60 AK értékű termőföld területében. A panaszos nem vitatta a közjegyző előtt született megállapodást, mely szerint a házas ingatlant édesapja örökölte, a termőföldeket pedig nagynénje. Téves számbavétel folytán azonban az édesapja által 1957-ben vásárolt 19.20 AK értékű ingatlanokat is nagyapja termőföldjeként vették nyilvántartásba. Ez véleménye szerint nem lehetett a hagyaték tárgya, mert ez a fölterület édesapja tulajdonát képezte és ennek ő az egyedüli örököse. Ha ezt édesapja részarány-tulajdonaként tartották volna nyilván, akkor a Tsz igazolásán kívül ezt a részaránylap is igazolta volna. Panaszos édesapja kérte a Földhivataltól a részarány tulajdon igazolását, de mivel ilyen az ingatlan-nyilvántartásban nem volt, a földhivatal megtagadta az igazolás kiállítását. Erről a panaszos édesapja 1996. augusztus 13-i keltezéssel kapott a Földhivataltól tájékoztató levelet. Kárpótlási igényével a megyei kárrendezési hivatalhoz is fordult, ahova csatolta a Tsz igazolását  arról, hogy a nevén tartanak nyilván 19.20 AK értékű ingatlant. A kérelmét elutasították azzal, hogy akinek a  nevén a Tsz használatban lévő ingatlant tartanak nyilván, az nem kárpótlásra, hanem a föld kiadására  jogosult. Ügyvédje tanácsára ezért panaszos édesapja a Földkiadó Bizottsághoz fordult. A Földkiadó Bizottság 1994. októberében tagi és részaránytulajdon alapján 6983 m2 területű, 29.30 AK értékű szántó ideiglenes kiméréséről rendelkezett. A földterületet panaszos édesapja  birtokba vette, a család jelenleg is használja, de a Földhivatal azzal az indokkal, hogy panaszos édesapja részarány-tulajdonnal nem rendelkezett nem jegyzi be a nyilvántartásba.

A fenti ingatlanokon kívül panaszos édesapja az édesanyától is örökölt ingatlant, de ennek megváltását kérte örököstársaival együtt. Ennek alapján panaszos édesapja földkiadásra nem volt jogosult. Erre vonatkozóan nem is terjesztett elő kérelmet. 

A kárpótlási  törvény 17.§-a és a Szövetkezetekről szóló törvény hatálybalépéséről és az átmeneti szabályokról szóló törvény 25. §-a alapján panaszos édesapja nevesítéssel összesen 30.36 AK értékű termőföldet kapott.
Ebből azonban még részarányként eladott 24.91 AK-t  az 1993. május 1-én kelt adásvételi szerződéssel. A fennmaradó 5.45 AK értékű részarányt pedig panaszos és édesanyja adta el.  A föld kiadásra a megvásárolt részarány alapján az új tulajdonosok voltak jogosultak.  

A fenti tényállás alapján a következőket állapítottam meg:

Kétségtelen, hogy panaszos édesapja az 1957. január 16. napján kelt adásvételi szerződés alapján megvásárolta az abai 2667 számú betétben nyilvántartott 19.12 AK értékű termőföld ingatlanokat. Tulajdonjogát a B. 8. sorszám alatt bejegyezték. Neve mellett szerepel az ifjabb megjelölés, ami bizonyítja, hogy nem a néhai nagyapa (akivel azonos nevet viselt) tulajdonáról volt szó. Megerősítette ezt panaszos édesanya - panaszos édesapjának felesége -, aki tudott erről az adásvételről. Téves tehát a Földhivatalnak az a tájékoztatása, hogy ez az ingatlan panaszos nagyapjának tulajdonát képezte. A téves nyilvántartás volt az oka annak, hogy a Földhivatal nem tudott részarány-tulajdont igazolni panaszos édesapja részére. A hagyatéki eljárást is a Földhivatal téves nyilvántartására alapozták, ezért azt a néhai nagyapa  hagyatékaként leltározták panaszos édesapja tulajdonában lévő 1957-ben vásárolt 19,12 AK értékű ingatlant is. Bár a hagyatékátadó végzés rendelkezik arról, hogy a lakóházas ingatlanokon kívül panaszos édesapja örökli a 3495/6 hrsz.-ú (tsz használatban lévő) ingatlant is, de ezt a Földhivatal nem jegyezte be a nyilvántartásba, mert saját adatai szerint ez részét képezte a 142. 60 AK értékű, a nagyapa nevén számbavett ingatlannak, amit teljes egészében panaszos nagynénje örökölt. 
Panaszos édesapja által 1957-ben vásárolt ingatlanokat a 2667 számú betét szerint a   3494/11, 3494/14, 3494/15, 3495/21, 3495/9, 3495/12 hrsz.-okon tartották nyilván. 
Értékük a Földhivatal által  1991. 08. 25. napján kiadott telekkönyvi szemlén 19.12 AK. A Földhivatal akkor járt volna el helyesen ha a hagyatékátadó végzés ingatlan-nyilvántartási bejegyzését elutasítja, hivatkozva arra, hogy annak rendelkezései ellentétesek a nyilvántartás adataival. Akkor már a hagyatéki eljárás ideje alatt kiderült volna a tévedés, és az érdekeltek kérhették volna a nyilvántartás kijavítását, pontosabban panaszos édesapja részarány tulajdonának bejegyzését. A fentiek alapján megállapítom, hogy a Földhivatal azzal, hogy tévesen vette számba az ingatlanokat, és a hagyatékátadó végzéshez  téves adatot szolgáltatott, majd az ennek alapján meghozott hagyatékátadó végzést bejegyezte a nyilvántartásba az Alkotmányban deklarált tulajdon védelmével összefüggésben alkotmányos visszásságot okozott. 

A Földhivatal tájékoztatása szerint, mivel panaszos nagynénje nem volt Tsz tag az általa örökölt termőföldek a 7205/1975 számú megváltási határozattal  a Tsz tulajdonába kerültek. Panaszos nagynénje jogosult lett volna kárpótlásra a megváltott földek után, de a Földhivatal nyilvántartása szerint nincs kárpótlással szerzett földtulajdona.

Az ingatlan-nyilvántartásról szóló törvényerejű rendelet 21. § (2) bekezdése szerint ha az 
ingatlan-nyilvántartásból megállapítható, hogy az ingatlanra időközben harmadik személy jóhiszeműen és ellenérték fejében jogot szerzett és a kijavítás, vagy a kiegészítés az ő jogát sértené, a jogra és tényre vonatkozó kijavításnak, vagy kiegészítésnek csak akkor van helye, ha ehhez az érdekelt harmadik személy hozzájárul. Jelen esetben a jóhiszemű harmadik jogszerző megváltás jogcímén a Vörös Hajnal Mgtsz, aki 1991. szeptember 25-én igazolta, hogy panaszos Aba, ... szám alatti lakos tulajdonában lévő 7230 m2 (1928 n.öl) területű, 19.12 AK értékű földterület a termelőszövetkezet használatában van a 0473 hrsz. alatt.

Véleményem, szerint ennek alapján és az ingatlan-nyilvántartásról szóló törvényerejű rendelet végrehajtására kiadott 27/1992. (XII.31.) MÉM rendelet 143. § (3) bekezdése alapján akár a termelőszövetkezet hozzájáruló nyilatkozata nélkül is pótolható a szükséges bejegyzés annak érdekében, hogy panaszos édesapja hozzájusson jogos tulajdonához. A bejegyzés pótlását  nemcsak a Tsz igazolása, hanem a Földhivatal korábbi nyilvántartása is megalapozza. A bejegyzés pótlása harmadik jóhiszemű jogszerző jogát nem sérti, mert a Tsz elismerte panaszos édesapja tulajdonát,  panaszos nagynénje pedig  a Földhivatal közlése szerint a megváltott ingatlanok elvesztése miatt kárpótlás jogcímén nem szerzett tulajdont, továbbá a Földkiadó Bizottság által kiadott földterületet  jelenleg is a család tartja a birtokában.

A Földhivatal által a tulajdon védelmével összefüggésben okozott alkotmányos visszásság orvoslására a következő ajánlást teszem:

Felkérem a Székesfehérvári Körzeti Földhivatal Vezetőjét, hogy a részarány-tulajdonok nyilvántartásának kiigazításával pótolja panaszos édesapja tulajdonának bejegyzését olyan nagyságú és értékű termőföldre, amelyet az 1957-ben kelt adásvételi szerződéssel megvásárolt. Ezt követően jegyezze be a nyilvántartásba a Földkiadó Bizottság által kiadott, és a család által birtokolt földterületre is. A nyilvántartás kiegészítésekor és a tulajdonjog pótlásakor vegye figyelembe a Tsz igazolását és az ingatlan-nyilvántartás földrendezés előtti adatait.

Panaszos édesanyját tájékoztatom arról, hogy amennyiben a Földhivatal az ajánlásnak eleget tesz, sor kerülhet  a hagyatéki eljárások lefolytatására, melynek során panaszos leszármazói hozzájuthatnak annak az ingatlannak a tulajdonjogához, melyet a Földkiadó Bizottság intézkedése folytán jelenleg is birtokukban tartanak.

Budapest, 2000. január 10.

Dr. Polt Péter