OBH 5604/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Nagy Tiborné

Az eljárás megindítása:

Panaszos 1997. június 5-én iktatott beadványában fordult Hivatalunkhoz. Panaszában előadta, hogy Nagykőrös város jegyzője fennmaradási engedélyt adott egy engedély nélkül felépített sütőüzemre. A pékség fennmaradási engedélyét nem ő, hanem volt férje vette át, így ő csak késve értesült az engedély kiadásáról, majd az átvételt követően nem élhetett jogorvoslathoz való jogával, amely szomszédként megillette volna.

A vizsgálat során felmerült alkotmányos visszásságok gyanúja:

Jogbiztonság sérelme [Alkotmány 2. § (1) bekezdése] szerint: "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam."
Egészséges környezethez való jog megsértése (Alkotmány 18. §) szerint: " A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez."
Jogorvoslathoz való jog sérelme [Alkotmány 57. § (5) bekezdése] szerint: "A Magyar Köztársaságban a törvényekben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírói, államigazgatási vagy más hatósági döntés ellen, amely jogát vagy jogos érdekét sérti."

Jogszabályi háttér:

1957. évi IV. tv. az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
1964. évi III. tv. az építésügyről, valamint a végrehajtására kiadott 30/1964. (XIII.2.) Korm. rend.
12/1986. (XII.30.) ÉVM rendelet az építési és használatbavételi engedélyezési eljárásról.

A vizsgálat megállapításai:

Panaszos Nagykőrös városban zártkerti ingatlannal rendelkezik, amelynek közvetlen szomszéd telkén engedély nélkül sütőüzemet létesítettek.

A sütőüzemre Nagykőrös város jegyzője végleges fennmaradási engedélyt adott, amelyet 1995. október 8-án kézbesítettek az érdekelteknek - többek között panaszosnak azon a néven és címen, amely az ingatlan-nyilvántartásban panaszos és tulajdonostárs férje közös címeként szerepelt.

Fellebbezés hiányában a határozatot 1995. október 24-én jogerősítette a jegyző. Panaszos 1996. március 27-én átvette, majd 28-án megfellebbezte a határozatot. A fellebbezést a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal részben elfogadva, új eljárásra utasította az I. fokú hatóságot.

Ezt észrevételezte az I. fokú hatóság, ezért a Közigazgatási Hivatal saját hatáskörben II. fokú határozatát visszavonta és visszahelyezte hatályába az I. fokú eredeti fennmaradási engedélyt, tekintettel az építtető jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogaira.

A tényállás alapján megállapítható:

A panaszos által sérelmezett fennmaradási engedélyt 1995. október 24-én jogerősítette a jegyző, és panaszos 1997. június 5-én fordult Hivatalomhoz, így a beadvány időn túl érkezett, mivel az 1993. évi LIX. tv. 17. § (4) bekezdése szerint: "Ha az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni."

Tekintettel arra, hogy panaszos a fennmaradási engedélyezésben éppen azt vitatta, hogy a határozat jogerőre emelkedett volna, mivel arról ő nem értesült időben, a panaszt az egy év eltelte ellenére megvizsgáltam.

Megállapítottam, hogy helytálló a Közigazgatási Hivatal azon döntése, mely szerint a fennmaradási engedéllyel az építtetőnek jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogai keletkeztek.

Az Áe. 61. § (5) bekezdése értelmében

"A határozatot nem lehet módosítani vagy visszavonni, ha az jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogot sértene."

A 71. § (2) bekezdése értelmében

"A határozat nem változtatható és nem semmisíthető meg, ha

b/ a határozat megváltoztatása vagy megsemmisítése jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogot sértene."

Panaszos a fellebbezésre nyitva álló határidőt állítása szerint azért mulasztotta el, mert volt férjével közös budapesti címükre küldte a hatóság a fennmaradási engedélyt, és ott azt nem ő, hanem (felerészben szintén tulajdonos) volt férje vette át.

A jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogok védelme szempontjából a jogszerzés jóhiszeműségét kell vizsgálni és nem az ügyfélét (akinek magatartásából az Áe. csak az ügy szempontjából jelentős valótlan tény állítását szankcionálja - márpedig jelen esetben a fennmaradási engedélyt nem állítások, hanem a már felépített építmény megítélésével adhatta meg az I. fokú hatóság) így az építtető jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogaihoz nem fér kétség - bármilyen emberi magatartást tanúsít egyébként szomszédjával szemben.

Megjegyzendő, hogy bár a fennmaradási engedély kiadására 1995. augusztus 17-én került sor, a pékség panaszos szomszédságában már 1993 óta üzemelt, így panaszosnak több mint egy év állt rendelkezésére, hogy a jegyzőtől szomszédi jogainak érvényesítését kérje, és a felépített építmény ellen tiltakozzon.

Fentiekből következően a szomszédjogok megsértésére vonatkozó panasz a fennmaradási engedélyezési eljárásában, államigazgatási úton nem volt orvosolható már 1996. március 28-án sem, amikor fellebbezését panaszos benyújtotta.

Ebben a tekintetben az eljárásban alkotmányos visszásságot nem észleltem.

Megállapítható, hogy a panaszos jogsérelme csak bírósági eljárásban orvosolható. A megromlott szomszédi viszonyból eredő sérelmei, valamint volt férjének magatartása, amelynek következtében a közös tulajdonban álló ingatlanhoz kapcsolódó jogosultságokkal nem volt módja élni, bíróság előtt bizonyítható és általa orvosolható.

A vizsgált kapcsán azonban a konkrét ügy érdemét nem befolyásolóan, mégis jelentős hiányosságokat lehet megállapítani, amelyek ismétlődésükkel az állampolgárok alkotmányos jogainak sérelmét okozhatják:

Az első fokú hatóság a fennmaradási engedély kiadásakor nem vizsgálta az engedély kiadásának alapvető feltételeit - az engedély nélkül beépített földrészlet eredeti rendeltetését, a megengedett és a tényleges beépítés mértékét, a használati mód (pékség) hatását a környezetre stb. Nem tartalmazza a határozat a szakhatóságok hozzájárulását, csak hogy "vonatkozó előírásaikat szigorúan be kell tartani" - ez a határozatról értesülők többségének nem mond semmit. Az Áe. 43. § (1) bekezdés c) pont értelmében pedig az indoklásban az eljárt szakhatóságok megnevezését fel kell tüntetni - állattartásra is engedélyezett zártkerti területen sütőüzem létesítésében a szakhatóságok szerepe alapvető kérdés lett volna.
Nem tartalmazza a határozat arra nézve utalást, hogy a fennmaradási engedély befejezett építkezésre vonatkozik-e, és egyben használatbavételi engedélyt is jelent, a laikus számára ez nem nyilvánvaló és úgy tűnhet, hogy még egy alkalommal élhet jogaival, ha szabálytalan állapotot észlel.
A másodfokú hatóság 61305/1997 számú határozatának indokolásában nem helytálló, miszerint panaszos "...igazolási kérelmet nem terjesztett elő." Az Áe. 40. § (4) bekezdése alapján az igazolási kérelemmel egyidőben pótolni kell az elmulasztott cselekményt is - jelen esetben a fellebbezést. Az igazolási kérelem nincs alakszerűséghez kötve, ha az ügyfél fellebbezési határidőt mulasztott és késve beadott fellebbezésében a késés okára is utalt, a fellebbezés ezen részét igazolási kérelemnek kell tekinteni.
Nem értesítették a másodfokú határozatról panaszos volt férjét, holott az eljárásból nyilvánvaló ügyféli jogállása, részt az első fokú határozat értesítettjeként, részint a szomszéd ingatlan továbbra is felerészben tulajdonosaként.
Nem tartalmazza a határozat az Áe. 43. § (1) bekezdés b) pontban előírt "a bírósági felülvizsgálat lehetőségéről való tájékoztatást" illetve a "Határozatom jogerős, ellene további jogorvoslatnak helye nincs." Ilyen formában egyenesen félretájékoztatás.

Ajánlás:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 20. § (1) bekezdése, illetve a 21. § (1) bekezdése alapján a következő ajánlást teszem:

Felkérem Nagykőrös város jegyzőjét, hogy az építési engedélyezési eljárásokban körültekintően járjon el a tényállás tisztázása érdekében, határozataiban térjen ki minden olyan körülményre, amely az engedély megadásának vagy megtagadásának alapjául szolgált, és amelyek ismerete lényeges mind az építtető, mind a szomszédos érintett ingatlanok tulajdonosainak érdekérvényesítése, alkotmányos jogainak felismerése és védelme szempontjából.

Felkérem a Pest Megyei Közigazgatási Hivatalt, hogy határozataiban ne használja a jogorvoslatra vonatkozó fent idézett mondatot, hanem az Áe. ide vonatkozó rendelkezése szerint járjon el. Felkérem, hogy ha észleli az első fokú hatóságok munkájában a tényállás tisztázásának, a határozatok tartalmi követelményeinek hiányát, illetve az ezekre vonatkozó szabályok megsértését, járjon el felügyeleti jogkörében. A felügyeleti intézkedésre akkor is szükség van, ha a hibás aktust már érintetlenül kell hagyni.

Kérem, hogy a Közigazgatási Hivatal vezetője és Nagykőrös város jegyzője ajánlásommal, illetve kezdeményezésemmel kapcsolatosan álláspontjáról az 1993. évi LIX. tv. 20. § (1) és 21. § (1) bekezdéseiben meghatározott harminc napon belül értesíteni szíveskedjék.

Budapest, 1998. április 8.

Gönczöl Katalin