OBH 5576/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindítása:
	 A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert 1993-ban O. L. márfai lakos - tartozás fejében - a lakásában lévő ingóságait elszállította. A rendőrség a feljelentése alapján indított nyomozást 1996-ban megszüntette, de a megszüntető határozatot csak 1998. július 20-án kapta kézhez.
	A fentiek alapján az 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére, illetve a 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
114. § (1) A kézbesítés a hivatalos iratok kézbesítésére vonatkozó külön jogszabály szerint történik, a címzett az iratot a hatóságnál is átveheti.
(2) Ha a sértettnek vagy az egyéb érdekeltnek meghatalmazottja van, a részére szóló iratot - az idézés kivételével - a meghatalmazottnak kell kézbesíteni.
A 43/1953. (VIII. 20.) MT rendelet 1. §-ra figyelemmel a felek részére hivatalos iratokat fő szabályként a posta útján kell kézbesíteni.
A postai tevékenységről szóló 133/1993. (IX. 29.) Korm. rendelet 18. §-a (1) bekezdésének b) pontja értelmében visszaküldött iratot - kivéve a 3. pontban írt esetet- a kézbesítés második megkísérlésének, illetőleg a második figyelmeztetés postafiókba helyezésének napját követő ötödik munkanapon kézbesítettnek kell tekinteni.
131. § (1) A nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést.
(3) A nyomozást az elrendelésétől számított két hónapon belül be kell fejezni. Ha az ügy bonyolultsága vagy elháríthatatlan akadály indokolja, a nyomozás határidejét a helyi ügyészség vezetője két hónappal, a megyei főügyész további két hónappal meghosszabbíthatja; hat hónapon túl a legfőbb ügyész jogosult a nyomozás határidejének meghosszabbítására. Ha az ügyész nyomoz, a nyomozás határidejét az ügyészség vezetője két hónappal, a felettes ügyész további két hónappal hosszabbíthatja meg.
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha
a) a cselekmény nem bűncselekmény, vagy azt nem a gyanúsított követte el;
b) a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, az elkövető kiléte, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a gyanúsított követte el, és az eljárás folytatásától sem várható eredmény;
c) a büntethetőséget kizáró vagy megszüntető ok áll fenn;
140. § (1) A nyomozás megszüntetéséről a nyomozó hatóság, a Btk. 22. §-ának e) pontjában meghatározott büntethetőséget kizáró ok, illetőleg a Btk. 32. §-ának d) pontjában meghatározott büntethetőséget megszüntető ok fennállása esetén az ügyész határoz.
(2) A nyomozást megszüntető határozatot közölni kell a sértettel, a feljelentővel és azzal, aki magánindítványt terjesztett elő. Ha a határozatot a nyomozó hatóság hozta, azt az ügyésznek is megküldi.
141. § (1) A nyomozás megszüntetése nem akadálya annak, hogy a hatóság ugyanabban az ügyben utóbb az eljárást folytassa.
(2) Az eljárás folytatását - ha a nyomozást a 139. § (1) bekezdésének a), c) vagy d) pontja alapján szüntették meg - az ügyész, ha pedig a nyomozást az ügyész szüntette meg, a felettes ügyész rendelheti el. Ha a gyanúsítottat megrovásban részesítették (Btk. 71. §), az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a nyomozást megszüntető határozatot hatályon kívül helyezi.
      
Megállapított tényállás:
	A panaszos sertésfelvásárlással foglalkozó vállalkozó volt. Működése során jelentős tartozása keletkezett több sertéstenyésztővel, így O. L. márfai lakossal szemben is. O. L. 1993. június 26-án a panaszos távollétében, annak lakásából a tartozás fejében 165.545 forint értékű ingóságot elszállított, emiatt a panaszos feljelentést tett a Siklósi Városi Ügyészségen. A Siklósi Rendőrkapitányság 633/1993. bü. számon folytatott nyomozást lopás vétségének gyanúja miatt, amit 1996. június 4-én bűncselekmény hiányában megszüntettek.	A nyomozás során az elszállított ingóságokat O. L.-től lefoglalták és a panaszos részére kiadni rendelték. A felek közötti elszámolási vita rendezésére a polgári peres utat indítványozták.
	Ebben az időben a tenyésztők feljelentései alapján a panaszos ellen is büntetőeljárás folyt, amelyet ugyancsak bűncselekmény hiányában szüntettek meg. A panaszos a Siklósi Rendőrkapitányság intézkedései ellen több esetben élt panasszal a Baranya Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál, a Baranya Megyei Rendőr-főkapitányságon, az ORFK Panaszok és Bejelentések Irodájánál és a belügyminiszternél. Beadványainak kivizsgálásáról tájékoztatást kapott, a vizsgálatok mulasztást, illetve törvénysértést nem állapítottak meg.
	A panaszos 1998. május 9-én felkereste T. Gy. kórósi lakost - korábbi albérlőjét - aki szintén elvitt különböző ingóságokat a panaszos házából. Az elszámolási vita verekedéssel zárult, a bántalmazás miatt a panaszos feljelentést tett a Pécsi Városi Ügyészségen. Feljelentését a Siklósi Rendőrkapitányságra tették át, ahol 920/1998. számon iktatták. Az adatok kiegészítése érdekében 1998. június 29-ére, majd június 30-ára idézték a panaszost, de csak 1998. július 20-án jelent meg a rendőrségen, miután levélben közölték vele, hogy távolmaradása esetén a nyomozást megtagadják. A panaszos az ügyben eljáró előadó munkáját kifogásolta, ezért a megyei rendőr-főkapitányhoz fordult és kérte, hogy ügyét más nyomozó hatóság vizsgálja ki. Kérésének helyt adva a főkapitány a Szigetvári Rendőrkapitányságot bízta meg a nyomozással. 
	A panaszos 1998. július 20-i kihallgatása során az előző ügyével való összefüggésre hivatkozva kérte a tőle elvitt ingóságok jegyzőkönyvezését is. A korábban megszüntetett 633/1993. sz. ügy iratait áttekintve megállapították, hogy a nyomozást megszüntető határozat kézbesítését igazoló tértivevények az aktából hiányoznak, nem bizonyítható, hogy a panaszos a határozatot megkapta, ezért a határozat másolatát részére kiadták. A panaszos a határozat ellen panasszal élt, további tanúk meghallgatását kérte, ezért az ügyészség a nyomozás folytatását rendelte el. Jelenleg mindkét ügy nyomozása folyamatban van. 	 
	
A vizsgálat megállapításai:
	A Baranya Megyei Rendőr-főkapitányságtól beszerzett, illetve a panaszos által küldött iratok alapján megállapítható, hogy a vizsgált ügyekben érintett hatóságok a hatályos jogszabályok szerint jártak el. A panaszos kérelmeit, panaszait megvizsgálták, ennek során törvénysértést nem állapítottak meg. A panaszos feljelentése alapján folytatott nyomozást az ügyészség felügyeli. Az ügy elhúzódása és a felmerült problémák összefüggenek azzal, hogy a panaszos ellen is büntetőeljárás folyt, állandó lakásán nem tartózkodott, több alkalommal változtatott lakóhelyet, jelenleg egy pécsi postafiók számon érhető el. 
	Az alapügy iratait a panaszos beadványai alapján több alkalommal küldték meg különböző szervekhez, így utólag  nem volt tisztázható, hogy a hiányzó tértivevények hol tűntek el. Ez a hiányosság a jogorvoslati joggal összefüggésben alkotmányos joghoz kapcsolódó visszásság megállapítására alkalmas és az egyéb megállapításoktól függetlenül az ügyben érintett hatóságok terhére róható. Amikor az eljáró nyomozó a hiányosságot észlelte, haladéktalanul intézkedett annak orvoslására, ezért emiatt ajánlást nem teszek. 
	Nem volt megállapítható, hogy a panaszos 1993 és 1998 között miért nem érdeklődött az eljáró hatóságnál ügyének befejezése iránt.
	A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5.§ (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. Olyan adat nem merült fel vizsgálatom során, amely arra utalt volna, hogy a rendőrség átlépte a mérlegelési jogkör alkotmányos korlátait. 
	A panaszos a jelenleg is folyamatban lévő ügyekben akadálytalanul gyakorolhatja jogorvoslati jogait. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz akkor lehet fordulni, ha a beadványt tevőt - megítélése szerint - valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Egy ügyben tehát - természetesen ide nem értve azt az esetet, amikor a hatóság az eljárás folytatását elmulasztja - akkor járhatok el, ha a kifogásolt hatóság eljárása befejeződött, és a beadványt tevő kimerítette a rendelkezésére álló jogorvoslati lehetőségeket. 
A fentiekre tekintettel a vizsgálatot  megszüntetem.

Budapest, 1998. november

Dr. Polt Péter