OBH 5552/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Somosi György

Az eljárás megindítása

	Az Észak Magyarország című lap 1997. május 27-i száma Állati hullasors: a dögkúttól az asztalig címmel cikket közölt a Borsod-Abaúj-Zemplén megyében lévő dögkutakról.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény /a továbbiakban: Obtv./ 16. § (2) bekezdése értelmében az országgyűlési biztos a hatóságok intézkedései vagy mulasztásai által az alkotmányos jogokkal összefüggő sérelmek kivizsgálása és megszüntetése érdekében hivatalból is eljárhat. E törvényi felhatalmazással élve a fenti cikk alapján vizsgálatot indítottam a dögkutak kezelésével kapcsolatos problémák tárgyában. A vizsgálat célja egyrészt a dögkutakra vonatkozó jogszabályi előírások érvényesülésének-, másrészt az újságcikkben bemutatott eset jövőbeni elkerüléséhez szükséges intézkedéseknek a feltárása volt.

	A vizsgálat megindításával egyidejűleg megkerestem az Országos Tisztifőorvos Asszonyt. Tájékoztatást kértem arról, hogy megközelítőleg hány ilyen kút létezik az országban, általában milyen távolságra vannak a lakott településektől, milyen eszközök szolgálnak arra, hogy illetéktelenek ne férkőzhessenek a kutak közelébe /körülkerítik-e megfelelő kerítéssel, van-e tábla, amely figyelmeztet a veszélyre/, hogy történik a fertőtlenítés és ki ellenőrzi azt. Tájékoztatást kértem arról is, hogy a Tisztifőorvosi Hivatal tervez-e valamilyen intézkedést, hogy a jövőben ne történjen hasonló eset.

	Vizsgálatom során megkerestem az Országos Főállatorvost is, Tőle arról kértem felvilágosítást, hogy az állategészségügyi és élelmiszer-ellenőrző állomások, valamint a hatósági állatorvosok a dögkutakkal kapcsolatban milyen intézkedéseket tesznek.

Az ügy jogszabályi háttere

	A vizsgálat lezárásakor hatályos azon jogszabályok jegyzéke, amelyek az állati hulladék ártalmatlanná tételével és a dögkutak kezelésével kapcsolatban alapvető rendelkezéseket tartalmaznak.

	Az állategészségügyről szóló 1995. évi XCI. törvény 9. §-a az állati hulladék ártalmatlanná tételének szabályait az alábbiak szerint rendezi. /A törvény alkalmazásában állati hulladék: az állathulla, az állati eredetű melléktermék és a hasznosíthatatlan állati eredetű anyag./
(1) Az állati hulladékot ártalmatlanná kell tenni.
(2)Az állati hulladék ártalmatlanná tételéről – a (3) bekezdésben foglalt kivétellel – annak tulajdonosa, illetőleg, ha a tulajdonos ismeretlen az állati hulladék helye szerint illetékes települési, fővárosi kerületi önkormányzat köteles gondoskodni.
(3) Az 1. számú mellékletben 1–25. sorszám alatt megnevezett állatbetegségek megelőzése, felderítése és felszámolása során keletkezett állati hulladék ártalmatlanná tétele állami feladat, amelynek végrehajtása iránt az állati hulladék helye szerint illetékes állomás intézkedik.
Az 1995. évi XCI. törvény az állati hullák ártalmatlanná tételéről a fentieken kívül további szabályokat is tartalmaz. Eszerint:
10. § (1) Az állati hulladék ártalmatlanná tételét az végezheti, aki erre engedélyt kapott (a továbbiakban: vállalkozó). Az engedély kiadásának feltétele az állati hulladék ártalmatlanná tételére vonatkozó állategészségügyi, közegészségügyi és környezetvédelmi előírások megtartása, továbbá előzetes kötelezettségvállalás az engedély iránti kérelemben megjelölt területen az állati hulladék teljes körű ártalmatlanná tételére, valamint a 9. § (3) bekezdése alapján elrendelt intézkedés teljesítésére.
(2) Az engedélyt a vállalkozó részére a székhelye szerint illetékes állomás – a területileg illetékes környezetvédelmi hatóság szakhatósági hozzájárulásával – adja ki. Több állomás illetékességi területéről történő állati hulladék begyűjtés, illetőleg több telephellyel rendelkező vállalkozó esetén az engedély kiadásához a begyűjtési terület és a telephely szerint illetékes állomás hozzájárulása is szükséges.
(3) A vállalkozó az állati hulladék ártalmatlanná tételére irányuló tevékenységet csak az (1) bekezdésben foglalt engedély birtokában kezdheti meg és folytathatja.
11. § (1) Az állati hulladékot az állategészségügyi, a közegészségügyi, valamint a környezetvédelmi előírások megtartásával kell ártalmatlanná tenni.
(2) A járványügyi intézkedés során az állomás az állati hulladék ártalmatlanná tételével, alkalmas technikával és kapacitással rendelkező vállalkozót bíz meg.
(3) Amennyiben a vállalkozó az előzetes kötelezettségvállalásában foglaltakat nem teljesíti, az állomás a kiadott engedélyt visszavonja, és arról – az e tevékenységre szóló vállalkozói igazolvány visszavonása, illetőleg a tevékenységi kör törlése iránti intézkedés céljából – értesíti a vállalkozói igazolványt kiadó szervet, az engedélyezésben szakhatóságként közreműködő környezetvédelmi hatóságot, illetőleg a törvényességi felügyeletet ellátó megyei bíróságot mint cégbíróságot.

	Az 1995. évi XCI. törvény 33. § g) pontja szerint az állomás első fokú állategészségügyi hatósági jogkörében illetékességi területén ellenőrzi a hatósági állatorvosok, a települési önkormányzatok jegyzője állategészségügyi hatósági tevékenységét.
A törvény 34. §. ba) pontja kimondja, hogy az állomás az állategészségügyi követelmények érvényesítése érdekében szakhatóságként hozzájárul vagy megtagadja a hozzájárulást 
a járványügyi felügyelet alá tartozó helyek (pl. állati eredetű nyerstermék- és hulladékgyűjtő, -tároló, -feldolgozó, -forgalmazó hely, állatkereskedés, baromfikeltető, hullaemésztő verem, dögtér, hullakamra, gyepmesteri telep, legelő, úsztató) kialakításához.
Fenti törvény 36. § j) pontja úgy rendelkezik, hogy az állategészségügyi körzetben működő hatósági állatorvos ellenőrzi az állategészségügyi szempontból külön eljárást igénylő állati hulladék, anyag, eszköz ártalmatlanná tételét.
Az 1995. évi XCI. törvény 42. § (2) bekezdésének a) pontja alapján a települési önkormányzat kötelező feladatként gondoskodik az állati hulladék ártalmatlanná tételével kapcsolatos feladatok ellátásáról.

Az egyes szabálysértésekről szóló 17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet 87. § (1) bekezdése kimondja, hogy aki az állatbetegségek megelőzésére vagy elfojtására, így különösen az állatbetegségek bejelentésére, az állatok oltására, gyógyítására, elkülönítésére, az állati hullák megsemmisítésére, valamint a fertőtlenítésre vonatkozó jogszabályt vagy az azon alapuló állategészségügyi rendelkezést megszegi, húszezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
A (2) bekezdés úgy rendelkezik, hogy a szabálysértés miatt az állategészségügyi és élelmiszerellenőrző állomás erre feljogosított dolgozója helyszíni bírságot szabhat ki.

Az Országos Építésügyi Szabályzat közzétételéről szóló 2/1986. (II. 27.) ÉVM rendelet 1. számú melléklete lakóépület és dögkút között a legkisebb távolságot 1000 méterben határozza meg.

Az építési és a használatbavételi engedélyezési eljárásról szóló 12/1986. (XII. 30.) ÉVM rendelet 8. §-a úgy rendelkezik, hogy dögkút létesítése csak építési engedély alapján történhet.

A 19/1992. (I. 28.) Korm. rendelet 1. § f) pontja szerint a jegyző látja el a települési önkormányzat döntését előkészítő eljárás során az állati hullák és feldolgozásra alkalmatlan állati eredetű hulladékok elföldelésére alkalmas területek kijelölésével kapcsolatos – külön jogszabályban meghatározott – feladatokat.

Az Állategészségügyi Szabályzat kiadásáról szóló 41/1997. (V.28.) FM rendelet 39. § (1) bekezdése szerint állati hulladékokat emberi fogyasztásra felhasználni tilos. A (6) bekezdés kimondja, hogy ha az állati hulladék feldolgozásra alkalmatlan, azt
a) állati hulladék-temetőben (dögtéren) való elásással;
b) állati hullaemésztő-veremben (dögkútban) való elhelyezéssel;
c) elégetéssel (állathulla-égetőüzem) vagy
d) a trágyázásra alkalmas – a 38. § (1) bekezdés l) pontja szerinti – hulladékot talajba juttatással
kell ártalmatlanná tenni.
A rendelet 44. §-a kimondja, hogy a települési önkormányzat képviselő-testülete gondoskodik a település közigazgatási területén keletkezett állati hulladék ártalmatlanná tételéről.

Az Állat-egészségügyi Szabályzat 5. számú függeléke az állati hulladékgyűjtők, hulladéktemetők, hulladékemésztő vermek, kedvtelésből tartott állatok kegyeleti temetője, létesítésének állat-egészségügyi feltételeiről szól.
1.
1.1. Állati hulladékgyűjtőt, állati hulladéktemetőt, állati hulladékemésztő-vermet, valamint állati hulladékfeldolgozó üzem hulladéktemetőjét a 2/1986. (II. 27.) ÉVM rendelettel kiadott OÉSZ-ben foglalt előírások szerint, olyan helyen lehet létesíteni:
a) ahol minden évszakban járható bekötő út van,
b) a legközelebbi állattartó teleptől ezer méter védőtávolság biztosítható, kivéve, ha a hulladékgyűjtő, hulladéktemető, hulladékemésztő-verem kizárólag a telepről származó állati hulladék ártalmatlanná tételére szolgál. E létesítmények megvalósíthatók önállóan vagy társulási formában.
1.2. Agyagos talajú vagy olyan területen, ahol a legmagasabb talajvíz-szint magasabban van két méternél, továbbá ott, ahová a hullaszállítás a terepviszonyok vagy a nagy távolság miatt nehézségekkel jár, csak abban az esetben jelölhető ki hulladéktemető, hulladékemésztő verem, ha erre más alkalmasabb hely nincs. (Ez nem vonatkozik az állati hulladék-feldolgozó üzemek szükségmegsemmisítő helyére).
1.3. Az állati hulladéknak az ártalmatlanná tételig való megőrzése és boncolása céljából, minden állati hulladéktemető, állati hulladékemésztő verem, állati hulladékgyűjtő mellett, ezek fenntartói jól fertőtleníthető és zárt kamrát kötelesek létesíteni.
1.4. Az állati hulladékemésztő-vermet az OÉSZ előírásai szerint kell megépíteni és zárható fedéllel kell ellátni, melyen legalább 1,5 m x 1,5 m nagyságú zárható bedobónyílást kell kialakítani.
1.5. Ha a hulladékemésztő veremben az elhelyezett hulladék magassága a felszínt egy méterre megközelíti, a vermet legalább egy méter vastag földréteggel be kell temetni.
1.6. A megszüntetett állati hulladéktemető és hulladékemésztő-verem területén a mezőgazdasági művelés, illetőleg legeltetés a megszüntetéstől számított huszonöt évig tilos.
2.
2.1. A hulladéktemető céljára – a település vagy az állattartó telep állatállománya szerint – tíz számos állatonként 2 m2, de legalább 200 m2 területet kell számításba venni. Jelentős fertőzési kockázatot hordozó állati hulladékfeldolgozók mellé állati hulladéktemetőt kell létesíteni, melyben a feldolgozásra alkalmatlan állati hulladékot, továbbá az üzemzavar esetén felgyülemlő hulladékot, a gyártási mellékterméket kell elásás után ártalmatlanná tenni. Kijelölendő terület két hektár.
2.2. Az állati hulladék elásására minden hulladéktemetőben legalább egy, azokon a településeken, ahol a nagyállatok száma az ezret meghaladja, legalább két gödröt kell készen tartani. A gödröket egymástól legalább egy méter távolságra kell kiásni. Gödrök helyett árkok is kialakíthatók.
2.3. Magas talajvízállás esetén a gödrök telepítését a környezetvédelmi feltételek figyelembevételével kell megoldani.
2.4. Amennyiben az állati hulladékot feldolgozó üzembe rendszeresen elszállítják az állati hulladékot, csak készenléti gödröt (árkot) kell létesíteni.
2.5. Az állati hulladéktemetőben legeltetni, bármilyen növényt termeszteni, továbbá az ott nőtt növényzetet emberi élelmezésre, vagy állatok takarmányozására és almozásra felhasználni nem szabad. A betemetett részeket folyamatosan fásítani, bokrosítani kell.
2.6. A hulladéktemetőt üzemeltető köteles gondoskodni a létesítmény rendjéről, a járható út biztosításáról, a gyomtalanításáról, a lekaszált gyomnövény elégetéséről.
2.7. Az állati hulladéktemetőt be kell keríteni és zárható kapuval kell ellátni.
2.8. Az állati hulladéktemető és hulladékemésztő-verem újbóli használatbavételére csak a kerületi főállatorvos adhat engedélyt, amennyiben a gödör betelepítésétől legalább huszonöt év eltelt.
2.9. A kerületi főállatorvos kivételes esetben (pl. utólagos kórmeghatározás) engedélyezheti a hullagödörnek vagy hulladékemésztő veremnek a megállapított idő előtti megnyitását, hatósági állatorvos jelenléte mellett. A gödörből (veremből) kiemelt hulladékot az eljárás befejezése után ismét ártalmatlanná kell tenni.
2.10. Az állathullát csak gyepmesteri telepen vagy olyan helyen szabad lebőrözni, ahol ennek higiéniai feltételei adottak. Ha a hullát nem szabad lebőrözni, vagy a lebőrözés bármilyen oknál fogva elmarad, a bőrt többszöri bemetszéssel vagy más módon, felhasználásra alkalmatlanná kell tenni.
2.11. A hullagödörbe (árokba) helyezett hullát legalább egy méter vastag földréteggel azonnal be kell fedni.
2.12. Állati hulladék égetés útján való ártalmatlanítására csak az esetben kerülhet sor, ha:
a) nem szállítható (pl. ragadós száj- és körömfájás),
b) nem ásható el (pl. magas talajvíz).

Az érintett alkotmányos jogok

Az Országgyűlési Biztos eljárása során a következő alkotmányos jogokat vizsgálta az üggyel kapcsolatban.

A Magyar Alkotmány 70/D. § (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
A (2) bekezdés kimondja, hogy ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
"A jogbiztonság kiemelkedően fontos jogállami érték, s ebből eredően meghatározott kötelezettségek hárulnak mind a jogalkotó, mind a jogalkalmazó szervekre. A jogállam sem tud eltekinteni attól, hogy mind a természetes, mind a jogi személyektől megkövetelje a törvényesen kihirdetett jogszabályok ismerését, és az azokkal összhangban álló magatartást, s mindezek garanciájaként érvényre juttassa azt az elvet: a jogszabályok nem ismerése senkit sem mentesít jogellenes magatartásának következményei alól." (28/1992. (IV.30.) AB hat.)

"Az Alkotmány 18. §-a szerint a Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez. Ez a rendelkezés az érvényesítés eszközeivel kapcsolatban részletes szabályokat nem tartalmaz.
Az egészséges környezethez való jog érvényesítését az állam az Alkotmány 18. §-a értelmében kifejezetten magának tartotta fenn. A 18. § rendelkezése közvetlenül az államot jogosítja és kötelezi cselekvésre. Ez a jog állami célokat, állami kötelezettségvállalást juttat kifejezésre. Megvalósításához anyagi eszközök szükségesek. Az állami szervek rendelkezésére ezeket az anyagi eszközöket a költségvetési törvény bocsátja." (28/1994. (V. 20.) AB határozat)
"A környezet védelmével kapcsolatos rendelkezést számos jogszabály tartalmaz. Így például a települési környezetet közvetlenül terhelő és esetleg veszélyeztető egyes tevékenységekre vonatkozó jogszabályok a környezet védelmére tekintettel kötelező biztonsági előírásokat, tilalmakat, korlátozásokat tartalmaznak."  (27/1995. (V. 15.) AB határozat)
A vizsgálat megállapításai

	Fenti cikk bemutatja annak a kisfiúnak az esetét, akinek halálát dögkútból származó hús okozta. Az eset után számos sajtóorgánum foglalkozott a problémával: az újságcikkek  arra utalnak, hogy az elhullott állatokat országszerte fogyasztják annak ellenére, hogy az állati hulladékokat tilos emberi fogyasztásra felhasználni.

	Megkeresésemre a Országos Tisztifőorvos Asszony felkérte az Állami Népegészségügyi és Tisztifőorvosi Szolgálat Fővárosi és valamennyi Megyei Intézetének Vezetőjét, hogy a dögkutak felméréséhez szolgáltassanak adatokat. Saját adatok hiányában a lehető legpontosabb tájékoztatás érdekében keressék meg a területileg illetékes állategészségügyi hatóságot.

	Az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat Fővárosi és Megyei Intézetei által jelentett adatokról készült összesítő táblázat alapján a következőket állapítottam meg.

	Az állati hullák elhelyezésére szolgáló kutak, vermek, árkok, temetők, kamrák száma az országban összesen 1162. Számuk négy megyében haladja meg a százat: Baranyában 116,  Borsodban 102, Nógrádban 118,  míg Somogyban 122 dögkút van. Győr-Moson-Sopron és Bács-Kiskun Megyében 1, illetve 3 található, Budapesten egyáltalán nincs.

	Az Országos Építésügyi Szabályzatban előírt 1000 m-es védőtávolság sok esetben nincs biztosítva. Összesen öt olyan megye van /Csongrád, Győr-Sopron, Szabolcs, Vas, Zala/, ahol valamennyi hullaemésztő esetében megvan az előírt védőtávolság. A 3 Bács megyei kút közül 1-nél, a 116 baranyai és a 68 tolnai kút közül csupán 56-nál, illetve 24-nél biztosított az előírt védőtávolság. 3 megye nem szolgáltatott pontos adatokat (Hajdú-Bihar, Nógrád, Veszprém). Ezeket figyelmen kívül hagyva megállapítottam, hogy a hullaemésztő vermek csak mintegy 80 %-ánál van meg előírás szerint 1000 méteres védőtávolság a lakott településtől. Az a tény, hogy a jogszabályban előírt kötelező védőtávolság nem érvényesül maradéktalanul, alkotmányos visszásságot okoz a jogállamiság követelményével összefüggésben, továbbá sérti az egészséges környezethez-, valamint a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogot is.

	A jogszabály által előírt egyéb feltételeknek (zárt fedél, kerítés) a hullaemésztők egy része nem felel meg. Különösen rossz a helyzet Békés, Fejér és Jász-Nagykun-Szolnok megyében, ahol a hullaemésztők alig 20 %-a felel meg az előírásoknak. Pest, Somogy, Szabolcs megyéből nem kaptunk pontos számadatot, ezeknél a megyéknél a "többsége nem", "legtöbb nem", "jórészt kedvezőtlen" megállapítás szerepel. Valamennyi Győr-Sopron megyei, hevesi, komáromi, veszprémi és zalai dögkút az előírt egyéb követelményeknek megfelel. 3 megye /Csongrád, Hajdú-Bihar, Nógrád) egyáltalán nem szolgáltatott adatot. A jogállamiságból fakadó jogbiztonság, az egészséghez való jog, valamint az egészséges környezethez való jog alkotmányos elvének sérelmével jár, hogy a hatályos jogi szabályozás által megkövetelt egyéb biztonsági előírások - a kötelező védőtávolsághoz hasonlóan - a hullaemésztők jelentős hányadánál nem érvényesülnek.

	Arra a kérdésre, hogy megtörténik-e a rendszeres fertőtlenítés, 15 megye nem szolgáltatott pontos adatot. A kapott válaszok jelentős eltérést mutatnak, egyes megyékben "időszakosan", évente 1x-2x, "alkalomszerűen", "esetlegesen", vagy "nem minden kihordás után" kerül sor fertőtlenítésre. A konkrét adatot szolgáltató megyékben (Baranya, Bács, Fejér és Tolna) a fertőtlenítések száma 15, 3, 12, illetve 44 volt. Megállapítható, hogy az országban nincs egységes rendje a fertőtlenítésnek. Álláspontom szerint nem elégséges, ha csak néha, alkalomszerűen kerül rá sor, ezért szükségesnek látom a fertőtlenítés rendjének kidolgozását.

	Az ÁNTSZ által lefolytatott ellenőrzések gyakoriságának kérdésében az egyes megyékben a számok szintén jelentős eltérést mutatnak. Komárom megyében "rendszeresen", Tolnában "szükség esetén", Vas megyében 2, Borsodban 3 évenként kerül sor ellenőrzésre. Megállapítottam, hogy ellenőrzések több-kevesebb gyakorisággal ugyan, de minden megyében megvalósulnak.

	A rendelkezésemre bocsátott táblázat adatainak tanulmányozása során megállapítottam, hogy a jogszabályban előírt szempontoknak számos hullaemésztő nem felel meg.  Sokszor hiányzik a zárt fedél és a kerítés, megkönnyítve ezzel az illetéktelen személyek hozzáférését.

	Az Országos Tisztifőoros Asszony válaszában kiemelte, hogy a dögkutak ellenőrzése elsősorban az állategészségügyi hatóság feladata, amelyben az ÁNTSZ felkérés esetén résztvesz és szakmai segítséget nyújt, de a Szolgálat önálló országos intézkedést saját hatáskörben nem tervez.
	A hatályos jogszabályok az állati hulladék ártalmatlanná tételével kapcsolatos feladatokat a következőképpen állapítják meg.
	Az állati-hulladék ártalmatlanná tételéről annak tulajdonosa, illetőleg, ha a tulajdonos ismeretlen az állati hulladék helye szerint illetékes települési, fővárosi kerületi önkormányzat köteles gondoskodni. Az 1995. évi XCI. törvény fenti szabály alól egy kivételt enged: a törvény 1. számú mellékletében 1-25. sorszám alatt megnevezett állatbetegségek megelőzése, felderítése és felszámolása során keletkezett állati hulladék ártalmatlanná tétele állami feladat, amelynek végrehajtása érdekében az állati hulladék helye szerint illetékes állomás intézkedik.

	Az 1995. évi XCI. törvény kötelezően elrendeli az állathullák, az állati eredetű melléktermékek és a hasznosíthatatlan állati eredetű anyagok ártalmatlanná tételét. Az EK előírásaival és fogalommeghatározásával egybehangzóan az említett anyagokat együttesen nevezi állati hulladéknak. Érvényesíti a "szennyező fizet" EK elvet, amikor úgy rendelkezik, hogy az állati hulladék ártalmatlanná tételéről általában annak tulajdonosa és csak kivételes esetben - ha a tulajdonos ismeretlen - a hulladék helye szerint illetékes települési, fővárosi kerületi önkormányzat köteles gondoskodni. A törvény indokolása szerint a járványügyi megelőző, felderítő és felszámolási tevékenység során keletkezett állati hulladék ártalmatlanná tétele a megyei (fővárosi) állat-egészségügyi állomások feladata és a feladat végrehajtása során keletkezett kiadások a központi költségvetést terhelik. Az ismeretlen tulajdonos állati hulladékának ártalmatlanná tételét az önkormányzat finanszírozza.

	A települési önkormányzat kötelező feladatként gondoskodik az állati hulladék ártalmatlanná tételével kapcsolatos feladatok ellátásáról. Ez magában foglalja az ártalmatlanításra szolgáló létesítmények működtetését, illetve az arra engedéllyel rendelkező vállalkozóval az anyag elszállíttatását. Az 1995. évi XCI. törvényen kívül az állati hulladék ártalmatlanná tételéről a települési önkormányzat is rendelkezhet. Példa erre Kecskemét Városi Önkormányzat 34/1992. (XII.3.) sz. vagy Kiskunmajsa Városi Önkormányzat 16/1994. (XII.15.) sz. az állatok tartásáról szóló rendelete, melyekben megtalálhatók az állathullák és állati eredetű hulladékok ártalmatlanná tételének helyi szabályai.

	Az állategészségügyről szóló törvény szerint az állategészségügyi körzetben működő hatósági állatorvos ellenőrzi az állategészségügyi szempontból külön eljárást igénylő állati hulladék, anyag, eszköz ártalmatlanná tételét. Ahhoz, hogy a jövőben hasonló esetek ne fordulhassanak elő, szükségesnek látom a hatósági állatorvosok ellenőrzésre vonatkozó hatáskörének megerősítését.

	Az 1995. évi XCI. törvény az Állategészségügyi Állomások feladatává teszi a hatósági állatorvosok, a települési önkormányzatok jegyzője állategészségügyi hatósági tevékenységének ellenőrzését. Az Állomások általi gyakoribb ellenőrzések szintén elősegíthetik a döghúsfogyasztás visszaszorítását.

	Az egyes szabálysértésekről szóló 17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet szerint húszezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható, aki az állati hullák megsemmisítésére, valamint a fertőtlenítésre vonatkozó jogszabályt vagy az azon alapuló állategészségügyi rendelkezést megszegi. Fenti szabálysértés miatt az állategészségügyi és élelmiszerellenőrző állomás erre feljogosított dolgozója helyszíni bírságot szabhat ki. A hatályos jogszabály szabálysértésnek minősíti az állati hullák eltávolítását a hullaemésztő vermekből. Álláspontom szerint a kilátásba helyezett pénzbírság nem jelent kellő visszatartó erőt, nem riasztja vissza az elkövetőket.

	Meg kell jegyezni, hogy az előírások hatóságok által történő betartása sem zárhatja ki illetéktelenek hozzáférését. Ugyanakkor szükségesnek látom az érintett hatóságok részéről az ellenőrzések számának növelését.
 
	Minden ember felelős saját és a környezetében levők egészségéért, a döghúst fogyasztóknak tisztában kell lenniük cselekményük következményeivel. Fokozottan veszélyeztetett és kiszolgáltatott helyzetben vannak a gyermekek és mindazok, akik nem rendelkeznek kellő tájékozottsággal ebben a kérdésben. A  probléma vizsgálatakor nem hagyható figyelmen kívül tehát a döghúsfogyasztók egyéni felelőssége sem. A dögkútból származó hús fogyasztása miatt fertőzés és mérgezés léphet fel, amely gyengébb szervezet esetén súlyos megbetegedéssel járhat.
	Az egészséges környezethez való jog érvényesítése állami kötelezettség. Az érvényesítés egyik eszköze az épített környezet védelme. Az épített környezet védelméhez hozzátartozik a települési környezet védelme. A települési környezet védelme kiterjed a lakóterületekre. Az Alkotmány idézett rendelkezéseiből közvetlenül nem vezethető le, hogy azokból milyen konkrét jogalkotási és kormányzati teendők származnak.

	Az illetéktelen személyek hozzáférésének megakadályozása rendkívül nehéz feladat. A dögkutak folyamatos őrzése csak ott van biztosítva, ahol például a szabályszerűen kialakított települési szilárdhulladék-lerakóval közös a létesítmény, vagy a fenntartó önkormányzat megbízza a mezőőrt az ellenőrzéssel.
	A probléma megoldását jelenthetné, ha az állati hulladékok teljes körű begyűjtését engedéllyel rendelkező vállalkozók végeznék. A települési önkormányzat az állati hulladék ártalmatlanná tételére szerződést köthet engedéllyel rendelkező, nyilvántartási számmal ellátott vállalkozóval. Az 1995. évi XCI. törvény is lehetőséget biztosít erre. A jogszabály értelmében az állati hulladék ártalmatlanná tétele engedélyköteles tevékenység. Az engedély kiadásának legfontosabb előfeltétele, hogy a természetes-, a jogi személy vagy a jogi személyiséggel nem rendelkező gazdasági társaság kötelezettséget vállaljon, hogy az állati hulladék ártalmatlanná tételét az állategészségügyi előírások megtartásával és szelektálás nélkül, teljes körűen hajtja végre. A Főállatorvos válaszában utalt arra, hogy az országban - először Szabolcs-Szatmár-Bereg megyében - vannak már olyan települések, ahol az állati hulladékok begyűjtését engedéllyel rendelkező vállalkozók végzik.
	A megfelelő egészségügyi alapismeretekkel nem rendelkező egyének visszatartására eredményes lehet, ha a dögkutak közelében olyan táblákat helyeznének el, amelyek felhívják a figyelmet a döghúsfogyasztásnak az emberi egészséget veszélyeztető hatásaira.

Ajánlások

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1), valamint 21. § (1) bekezdése alapján az előbbiekben részletezett tényállásra tekintettel az alábbi ajánlásokat teszem.

1. Felkérem azoknak a településeknek a jegyzőit, amelyek területén dögkút található, hogy gondoskodjanak a dögkút közelében olyan táblák elhelyezéséről, amelyek a döghúsfogyasztásnak az emberi egészséget veszélyeztető hatásaira figyelmeztetnek. Felkérem továbbá a jegyzőket arra is, hogy gondoskodjanak az Állategészségügyi Szabályzat dögkutakra vonatkozó előírásainak betartatásáról. Felkérem a Közigazgatási Hivatalok vezetőit, hogy a 191/1996. (XII. 17.) Korm. rendelet 21. §-a alapján ellenőrizzék a jegyzőket érintő ajánlások alapján tett intézkedéseket.  

2. Felkérem a Földművelésügyi Minisztert, hogy gondoskodjon az állati hulladék ártalmatlanná tételével kapcsolatban a hatósági állatorvosok ellenőrző tevékenységének hatékonyabbá tételéről.

3. Felkérem a Földművelésügyi Minisztert, hogy gondoskodjon a hatósági állatorvosok és a települési önkormányzatok jegyzői állategészségügyi hatósági tevékenységének az állategészségügyi állomások általi szigorúbb ellenőrzéséről.

4. Felkérem a Földművelésügyi Minisztert, hogy rendeleti úton szabályozza a fertőtlenítések rendjét.

Budapest, 1997. október 20.

Gönczöl Katalin