OBH 5430/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert közlekedési balesete ügyében az intézkedő rendőr által felvett helyszínrajz adataira tekintettel, közlekedési szabálysértés miatt - véleménye szerint alaptalanul - elmarasztalták. A bejelentés alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet egyes szabálysértésekről
51. § Aki a közúti közlekedés szabályait - a 43-50. § -ban meghatározott eseteken kívül - megszegi,
tízezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
1/1975. (II. 5.) KPM-BM együttes rendelet
a közúti közlekedés szabályairól
Bekanyarodás
31. § (1) Az útkereszteződésben másik útra bekanyarodni szándékozó vezető a járművel
a) az útburkolati jelek által meghatározott forgalmi sávba,
b) útburkolati jelek hiányában
- jobbra bekanyarodás esetében az úttest jobb szélére,
- balra bekanyarodás esetében az úttest felezővonala mellé, illetőleg osztottpályás és egyirányú forgalmú úton az úttest bal szélére
köteles - az útkereszteződés előtt kellő távolságban - besorolni. A bekanyarodási szándékot irányjelzéssel [29. § (2) bek.] jelezni kell.
(6) A balra bekanyarodó jármű vezetője párhuzamos közlekedésre nem alkalmas úton a bekanyarodást akkor hajthatja végre, ha meggyőződött arról is, hogy balról járművének előzését vagy kikerülését másik jármű nem kezdte meg.       
   
1968. évi I. törvény a szabálysértésekről
12. § A szabálysértés miatt az elkövető ellen foganatosított eljárási cselekmény az elévülést félbeszakítja. A félbeszakítás napjával az elévülés határideje ismét elkezdődik. A cselekmény elkövetésétől számított két év elteltével azonban felelősségre vonásnak nincs helye.
18. § (1) A pénzbírságot meg nem fizetés esetében - ha az a munkabérből (egyéb járandóságból) nem hajtható be - elzárásra kell átváltoztatni.
49. § (2) Az eljárás felfüggesztése az elévülést félbeszakítja. A cselekmény elkövetésétől számított két éven belül azonban az eljárást a rendelkezésre álló adatok alapján be kell fejezni.
Bírósági felülvizsgálat
71/A. § (1) Az elkövető a pénzbírságot elzárásra átváltoztató határozat ellen kérelmet terjeszthet elő a bírósághoz, amelyben az átváltoztatásról szóló határozat törvényességének felülvizsgálatát kérheti.
(2) A kérelmet a pénzbírságot elzárásra átváltoztató határozat kézbesítésétől számított nyolc napon belül az első fokon eljárt szabálysértési hatóságnál kell benyújtani, amely azt az ügy irataival együtt haladéktalanul megküldi a szabálysértési hatóság székhelye szerint illetékes helyi bíróságnak, Budapesten a Pesti Központi Kerületi Bíróságnak.
(3) A kérelem benyújtása az elzárás végrehajtására halasztó hatályú.
(4) A bíróság a kérelmet tárgyaláson kívül elbírálja. Törvénysértés esetén a szabálysértési hatóság határozatát hatályon kívül helyezi, és szükség esetén a szabálysértési hatóságot a végrehajtási eljárás folytatására utasítja, ellenkező esetben az elkövető kérelmét elutasítja.
A pénzbírság és az egyéb pénzösszeg behajtása
72. § (1) Ha a pénzbírság vagy az egyéb pénzösszeg megfizetésére kötelezett a határozat jogerőre emelkedésétől számított tizenöt napon belül a pénzösszeget nem fizeti meg, a szabálysértési hatóság közvetlenül letiltást bocsát ki. Ebben felhívja a fizetésre kötelezett személy munkáltatóját (a járandóságot folyósító szervet), hogy a letiltott összeget a fizetésre kötelezett személy munkabéréből (egyéb járandóságából) vonja le és utalja át az állam, illetőleg a károsult javára.
(2) Ha a közvetlen letiltásra nincs lehetőség, vagy az nem vezetett, illetőleg aránytalanul hosszú idő múlva vezetne eredményre,
a) a pénzbírságot - e bekezdés b) pontjában említett pénzbírság kivételével - elzárásra kell átváltoztatni.   

Megállapított tényállás:
	P. F. mélykúti lakos 1995. november 21-én Mélykút községben közlekedett gépkocsijával. Háza bejárata elé érkezve az úttestről balra kanyarodott, amikor járművébe ütközött a mögötte haladó személygépkocsi. Mindkét jármű megrongálódott, személyi sérülés nem történt, a balesetnek kívülálló tanúja nem volt. P. F. azt állította, hogy bekanyarodás előtt irányjelzőjével jelezte szándékát, az úttest felezővonalára húzódott és a kanyarodás megkezdése előtt visszapillantó tükréből meggyőződött arról, hogy járművének előzését más jármű nem kezdte meg. 
	A balesetben részes másik gépkocsi vezetője szerint, amikor utolérte P. F. gépkocsiját, irányjelzőjével jelezte előzési szándékát, majd megkezdte az előzést. Amikor majdnem P. F. mellé ért, akkor vette észre, hogy annak baloldali irányjelzője villog és egyidejűleg meg is kezdi a kanyarodást. Fékezéssel és a gépkocsi balra kormányzásával sem tudta elkerülni az ütközést, amely az úttest menetirány szerinti baloldalán következett be.
	A P. F. által helyszínre hívott rendőr azt állapította meg, hogy P. F. megszegte a kanyarodásra vonatkozó KRESZ szabályokat, mivel a kanyarodás előtt nem győződött meg arról, hogy járművének előzését másik jármű nem kezdte-e meg. A tényállás alapján a Kiskunhalasi Rendőrkapitányság, mint I. fokú szabálysértési hatóság a közúti közlekedés szabályainak kisebb fokú megsértése miatt P. F.-el szemben tárgyalás nélkül 5000 forint pénzbírságot szabott ki.
	A panaszos kifogással élt a határozat ellen, mert álláspontja szerint nem követett el szabálysértést. A szabálysértési hatóság a kifogás alapján 1996. január 23-án tárgyalást tartott. P. F. álláspontját fenntartotta és kifogásolta, hogy a helyszínrajzon a járművek ütközés utáni csúszásának nyomai nincsenek feltüntetve, illetve a féknyom távolsága sem a felezővonalhoz, sem az úttest széléhez viszonyítva nincs rögzítve. A felek tudomásul vették, hogy az ügyben szakértő kirendelésére kerül sor.
	Az 1996. március 25-én elkészült szakvéleményt a hatóság április 9-én tartott újabb tárgyaláson ismertette a felekkel. P. F. nem fogadta el a szakvéleményt, mert álláspontja szerint az a rendőri feljelentés adatai alapján készült és a szakértő nem vette figyelembe korábbi észrevételeit. Kérte a helyszín visszaállítását.
	A szabálysértési hatóság a kérésnek helyt adott és 1996. május 7-én a szakértő és a felek bevonásával helyszín visszaállításra került sor. A szakértő megállapította, hogy a baleset a P. F. által bemutatott körülmények között nem jöhetett volna létre. Kiegészítő szakvéleményében cáfolta, hogy a féknyom a P. F. által megjelölt helyen volt és fenntartotta korábbi szakvéleményét a baleset bekövetkezésének okaival kapcsolatban.
	Az 1996. június 14-én tartott újabb tárgyaláson P. F. úgy nyilatkozott, hogy a szakértő véleményében van némi változás, de továbbra is egy valótlan rendőri tényvázlaton alapul, ezért igazságügyi szakértői iroda kirendelését kérte. A kérés alapján a hatóság a Kecskeméti Igazságügyi Szakértői Intézetet rendelte ki. Az Intézet szakértője véleményében az előző szakértő vizsgálati eredményeit megerősítette. P. F. az 1996. október 1-én tartott tárgyaláson korábbi indokaira hivatkozva ismételt helyszín visszaállítást kért, amelyet október 15-én tartottak meg. A szakértő a helyszín visszaállítás során bemutatott verziók és az elvégzett számítások alapján teljes bizonyossággal kizárta, hogy a féknyom P. F. állításának megfelelő helyen lehetett volna. P. F. a szakvélemény kiegészítését nem fogadta el.
	Az I. fokú szabálysértési hatóság 1997. február 21-én hozott határozatában P. F. kifogását elutasította, a korábbi határozatában kiszabott bírság mellett a szakértői díjak megfizetésére kötelezte a panaszost. P. F. a határozat ellen fellebbezett a Bács-Kiskun Megyei Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Osztályára. A II. fokú szabálysértési hatóság az eljárás felülvizsgálatát követően 1997. április 18-án hozott határozatában helybenhagyta az I. fokú hatóság határozatát. A határozat 1997. május 7-én jogerőre emelkedett. 
	1997. június 27-én - miután P. F. a kirótt bírságot és a költségeket nem fizette meg és a letiltás eredményre nem vezetett - a szabálysértési hatóság a Mélykúti Polgármesteri Hivatal Adóügyi Csoportjához fordult a behajtás érdekében. Ugyanezzel a dátummal felhívták P. F.-et a bírság kézhezvételtől számított 5 napon belüli megfizetésére, kilátásba helyezve, hogy meg nem fizetés esetén azt 10 nap elzárásra változtatják. A tértivevény szerint a felhívást P. F. 1997. július 2-án átvette. Július 3-án kelt beadványában nyilatkozott, hogy a bírságot és a szakértői díjat nem hajlandó megfizetni és kérte a szabálysértési hatóság határozatának bírósági felülvizsgálatát. 1997. július 14-én a megyei főkapitányhoz fordult, aki kérelmét - felügyeleti intézkedés érdekében - az ügy irataival együtt felterjesztette az ORFK Közbiztonsági Főigazgatóságára. Az ORFK 1997. október 1-én arról értesítette a panaszost, hogy a szabálysértés elkövetése megnyugtatóan bizonyított volt, ezért felügyeleti intézkedés megtételére nincs jogalap.
	1997. december 2-án az I. fokú szabálysértési hatóság elrendelte P. F. elővezetését az elzárás letöltése végett. A határozatot a városi ügyész jóváhagyta, de az elővezetést nem tudták végrehajtani. 	

A vizsgálat megállapításai:
	A Kiskunhalasi Rendőrkapitányságtól beszerzett szabálysértési iratok vizsgálata alapján a következőket állapítottam meg:
	 A szabálysértési hatóság a bizonyítási eljárás során a hatályos jogszabályok alapján járt el és messzemenően figyelembe vette a panaszos indítványait, mindent elkövetett a tényállás tisztázása érdekében, különös tekintettel a két szakértő kirendelésre és a megismételt helyszín beállításra. Vizsgálatom nem terjedt ki azokra a tényekre és körülményekre, amelyek alapján a hatóság a döntéseit hozta. Az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a szabálysértési eljárás során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. 
	A panaszos 1997. december 30-án érkezett kiegészítő beadványa szerint a szabálysértési hatóság nem továbbította a bírósághoz 1997. július 3-án írott kérelmét a bírságot  elzárásra változtató határozattal kapcsolatban. A rendelkezésre álló iratok alapján a panasz e tekintetben helytálló, de a panaszos felelősségét érdemben nem érinti, mivel azt a szabálysértési hatóság jogerősen megállapította. 
	A magyar jog az 1990. évi XXII. törvény hatálybalépése óta nem teszi lehetővé, hogy a szabálysértési hatóság elzárás büntetést alkalmazzon. Az Sztv. a szabadsághoz való jog korlátozását csak kivételes esetben - a jogerősen kiszabott pénzbírság behajthatatlansága esetén, a végrehajtási szakban - teszi lehetővé, s a 71/A. § (1) bekezdésében az eljáráshoz a bírói felülvizsgálat garanciáját is párosítja ("Az elkövető a pénzbírságot elzárásra átváltoztató határozat ellen kérelmet terjeszthet elő a bírósághoz, amelyben az átváltoztatásról szóló határozat törvényességének felülvizsgálatát kérheti."). Ebben az ügycsoportban tehát - a törvényességi felülvizsgálat korlátozott keretei között - a bírói jogorvoslat biztosított, s az Sztv. 71/A. § (5) bekezdése alapján az ügyészi közreműködés lehetősége szintén adott. A törvényességi felülvizsgálat ugyanakkor a határozatot megalapozó tények vizsgálatára nem terjed ki, ezért a panaszos jogai a bírósági felülvizsgálat elmaradása miatt csak formálisan sérültek.
	A panaszos kiegészítő beadványában azt is sérelmezte, hogy az ORFK Igazgatásrendészeti Főosztálya a felülvizsgálat során nem vizsgálta meg kellő alapossággal az ügyét, ezért 1997. december 1-én kelt levelében kérte, hogy az általa felvetett kifogásokra adjanak részletes választ. Levelére 1997. december 23-ig - a hivatalunkhoz küldött kiegészítő beadványa keltéig - nem kapott újabb választ. Tekintve, hogy az ORFK a felterjesztett teljes iratanyag birtokában hozta meg korábbi elutasító döntését és a panaszos ismételt beadványában sem közölt olyan adatokat, amelyek korábban nem voltak ismertek, így a panasznak ez a része nem megalapozott.
	Megállapítottam ugyanakkor, hogy az I. fokú szabálysértési hatóság jogszabálysértően járt el, amikor 1997. december 2-án határozatot hozott az elővezetés elrendeléséről. A szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény 12. § alapján a cselekmény elkövetésétől számított két év elteltével felelősségre vonásnak nincs helye. A szabálysértés 1995. november 21-én történt, ezért az eljárást 1997. november 21-ig be kellett volna fejezni. A Bács-Kiskun Megyei Rendőr-főkapitányság 1997. október 27-én elküldte az ORFK-tól visszakapott iratokat az I. fokú szabálysértési hatóságnak, tehát az ügy a törvényes határidőn belül lezárható lett volna. Tekintettel arra, hogy az elővezetésre végül nem került sor, a panaszos jogai nem sérültek.
	A jogszabálysértő intézkedések ellenére a jogállamiság és jogbiztonság sérelme mindezek mellett csak formai és nem tartalmi, mivel a kilátásba helyezett szankcióra nem került sor.  A jövőbeni esetleges visszásságok elkerülése érdekében felhívom a Bács-Kiskun Megyei Rendőr-főkapitány figyelmét a szabálysértési bírságot elzárásra változtató határozatok elleni jogorvoslati kérelmek teljesítésének, illetve az eljárási határidők betartásának fokozott ellenőrzésére. 
   
Budapest, 1998. szeptember 30.

 Dr. Polt Péter