OBH 5348/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Nagy Réka

A vizsgálat megindulása

A panaszos 1997. május 8-án kelt levelében azért fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához, mert sérelmezte, hogy 1996. március havi nyugdíját nem kapta meg, pontosabban egy általa nem ismert személy vette át.
A panaszos sérelmezi, hogy a Magyar Posta Rt. kemenespálfai postahivatala a nyugdíját nem továbbította, valamint az erre irányuló panaszát nem vizsgálta ki megfelelően. A Magyar Posta Rt. a kivizsgálás eredményeként azt állítja, hogy a panaszos fia 1996 májusában  a nyugdíjat átvette.
Az ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 16. §-nak (1) bekezdése alapján a tulajdonhoz való jog sérelmének gyanúja miatt indult vizsgálat.
Az eljárás során a Magyar Posta Rt.-t kértem fel a panasz kivizsgálására,  amely lefolytatta a vizsgálatot.

Tényállás

A panaszos 1996 március havi nyugdíját (18586 Ft.) nem kapta meg, ugyanakkor 1996 május 21-én "Sz. J.-fija" aláírással azt valaki átvette.  Azonban panaszos fia tagadja, hogy a pénzt átvette volna.
A panaszos a Nyugdíjfolyósító Igazgatósághoz fordult az ügy kivizsgálása érdekében.
Az Igazgatóság 1997. április 25-én kelt 1120-13. számú levelében értesítette a panaszost, hogy a panaszt kivizsgálta és megállapította,  hogy az 1996. március havi ellátását 1996 május 20-án postára adták, valamint az esetleges kézbesítési hiba kiderítése érdekében a Magyar Posta Rt.-t is megkeresték.
A panaszos ezek után a Magyar Posta Rt. Soproni Igazgatóságához fordult ugyanebben az ügyben.
Az Igazgatóság 1997. május 5-én kelt 3552/1997-es számú levelében tájékoztatta a panaszost, hogy a posta kézbesítője 1996 május 21-én "Sz. J.-fija" aláírás ellenében az utalványt kifizette.

A vizsgált alkotmányos jogok

A jogállamhoz és az ebből eredő jogbiztonsághoz való jog /Alkotmány 2§ (1) bekezdés/
Az Alkotmánybíróság a jogbiztonság tartalmát a 28/1992. (IV.30.) AB határozatban a következőképpen fejtette ki: " A jogbiztonság kiemelkedően fontos jogállami érték, s ebből eredően meghatározott kötelezettségek hárulnak mind a jogalkotó, mind a jogalkalmazó  szervekre.  A jogállam sem tud eltekinteni attól, hogy mind a természetes, mind a jogi személyektől megkövetelje a törvényesen kihirdetett jogszabályok ismerését, és azokkal összhangban álló magatartást (...)".
A tulajdonhoz való jog /Alkotmány 13§ (1) bekezdés/
A vizsgált üggyel összefüggésben a tulajdonhoz való alkotmányos alapjog abban az  összefüggésben merült fel, hogy a panaszos -az átutalt nyugdíj jogosultja-,  a postai kézbesítő intézkedésével következtében, nem tudja érvényesíteni a tulajdonhoz fűződő igényét, mert utólag megállapíthatalanná vált az, hogy ki vette fel valójában a panaszos nyugdíját.

Alkalmazott jogszabályok

1992. évi XLV. törvény a postáról

19. § (3) A szolgáltató a magánszemély részére címzett küldeményt - ha a feladó másként nem rendelkezik - helyettes átvevőnek vagy közvetett módon a (4) bekezdésben foglaltak szerint is kézbesítheti. 

Melléklet az 1992. évi XLV. törvényhez A törvényben alkalmazott fogalmak meghatározása 

16. Könyvelt küldemény: az ajánlott és biztosított ajánlott különszolgáltatással felvett levélpostai küldemény, az értéknyilvánítással feladott levél és postacsomag, a távmásolat, a postautalvány, valamint a postacsomag. 
19. Helyettes átvevő: olyan átvételre jogosult személy, aki a címzett küldeményeit meghatalmazás nélkül átveheti és jogai megegyeznek a címzettéivel.   
 
A postai tevékenységről szóló 133/1993. Korm.rendelet

13. § (1) A könyvelt küldemény átvételének elismerése előtt a személyazonosságot igazolni kell. A szolgáltató közönséges levélpostai küldemény kézbesítésekor - amennyiben az nem levélszekrény útján történik - a személyazonosság igazolását kérheti.
(2) A személyazonosság igazolására az alábbi okiratok szolgálnak:
a) személyi igazolvány;
b) katonai igazolvány;
c) tartózkodási engedély;
d) útlevél.
e)
(3) A személyazonosság igazolására szolgáló okirat elnevezését, betűjelét és számát a szolgáltató a kézbesítési okiratra rájegyzi. Ha az okirat tulajdonosa ez ellen tiltakozik, a szolgáltató ezt - mint a kézbesítést meghiúsító körülményt - a kézbesítési okiraton rögzíti.
15. § (1) Ha a címzett nem tartózkodik a címben megjelölt helyen, és nincs meghatalmazottja, a postai küldemény - e jogszabályban meghatározott feltételek szerint - helyettes átvevőnek is kézbesíthető.
(2) A kézbesítés szempontjából helyettes átvevő lehet
a) a címhelyen tartózkodó 14. életévét betöltött és a 13. § (2) bekezdésében említett igazolvánnyal rendelkező közeli hozzátartozó [Ptk. 685. § b) pontja], az élettárs;
(3) A helyettes átvevőnek jogosultságát igazolnia kell, egyben a kézbesítő okiraton - aláírása mellett - fel kell tüntetnie az a)-d) pontokban megjelölt jogcímek valamelyikét.
(4) A helyettes átvevőnek 30 000 Ft értékhatárig valamennyi küldemény kézbesíthető.

A vizsgálat megállapításai

A postáról szóló 1992. évi XLV. tv. 19§ (3) bekezdése alapján a szolgáltató a magánszemély részére  címzett küldeményt -ha a feladó másként nem rendelkezik- helyettes átvevőnek is kézbesítheti. A fent említett tv. Mellékletének 19. pontját figyelembe véve helyettes átvevő az olyan átvételre jogosult személy, aki a címzett küldeményeit meghatalmazás nélkül  átveheti és jogai megegyeznek a címzettéivel.
 A postai tevékenységről szóló 133/1993. (IX. 29.) Kormány rendelet 15 §-a alapján, ha a címzett nem tartózkodik a címben megjelölt helyen és nincs meghatalmazottja a postai küldemény helyettes átvevőnek is kézbesíthető.  
Helyettes átvevő lehet többek között a címhelyen tartózkodó 14. életévét betöltött és személyigazolvánnyal ( útlevéllel, vagy tartózkodási engedéllyel, vagy katonai igazolvánnyal) rendelkező személy.  
Azonban, ha nem a címzett veszi át a postai küldeményt, akkor a kézbesítőnek a személyazonosság igazolására szolgáló okirat elnevezését, betűjelét és számát a kézbesítési okiratra rá kell jegyezni. 

Mindezen  jogszabályi rendelkezések célja többek között az, hogy amikor nem a címzett veszi át a pénzt, akkor a kézbesítő közreműködésével utólag azonosítható legyen az összeg tényleges átvevőjének személye.
A panasszal érintett ügyben az csupán feltételezés maradt, hogy a panaszos ténylegesen utóbb sem jutott hozzá a pénzéhez, hiszen ez a dolog jellegéből fakadóan nem bizonyítható.  Azonban a vizsgálat során kétséget kizáróan megállapítható volt, hogy a kérdéses összeget a kézbesítőtől nem a panaszos vette át.
Mindezekből következően a postai kézbesítő tevékenységét kizárólag abból a szempontból vizsgáltam, hogy betartotta-e azon jogszabályi rendelkezéseket, amelyeknek egyik célja a pénz tényleges átvevőjének utólagos azonosíthatóságának lehetővé tétele.  Nyilvánvaló ugyanis, hogy ennek hiányában a panaszos a tulajdonjogból fakadó törvény által biztosított igényét nem tudja érvényesíteni a tényleges átvevővel szemben.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy a postai kézbesítő a fent hivatkozott szabályokat nem tartotta be, hiszen az utalványon a személyazonosság igazolására szolgáló sorba csak egy négyjegyű számot írt -amely egy belső, postai használatra szolgáló kód- és ezzel a panaszosnak alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott a tulajdonhoz való joggal összefüggésben.
  A panasszal érintett ügyben kezdeményezéssel élek.  

Ajánlás  

Tekintettel arra, hogy a konkrét esetet utólag nem lehet orvosolni, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 20.§ (1) bekezdésében foglalt jogkörömben eljárva kezdeményezéssel élek a Magyar Posta Rt. részére, hogy a postáról szóló 1992. évi XLV. tv., valamint a postai tevékenységről szóló 133/1993. (IX.29.) Korm.rendelet rendelkezéseit a hasonló visszásságok jövőbeni elkerülése érdekében tartsa be, valamint tájékoztassa munkatársait a jelentés megállapításairól.

Budapest, 1999. július 30.

Dr. Polt Péter