OBH 4934/1997. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Zsiga Jánosné

	A panaszos a jogerős szabadságvesztés-büntetését töltő fia többszöri büntetés-félbeszakítási kérelmének indokolatlan elutasítását sérelmezi arra hivatkozással, hogy a kérelem teljesítését , az intézettől egyébként igen távoli lakhelye szerint illetékes rendőri szerv akadályozta meg.
	Az országgyűlési biztos az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében előírt diszkrimináció tilalmának megsértésének gyanúja miatt vizsgálatot rendelt el.
	A vizsgálat során beszerzett büntetésvégrehajtási dokumentáció adataiból megállapít-hatóan a félbeszakítási kérelmek egybehangzóan az 1996. december 20. napján a  kiállított azon orvosi igazoláson alapultak, amely szerint I.P. elítélt édesanyját 1997. január 17. napjára jobboldali hangszalag polip betegségével kapcsolatos kivizsgálás céljából klinikai felvételre jegyezték elő.
	A büntetésvégrehajtási intézet orvosának az adott orvosi adatokra alapított véleményében foglaltakhoz képest került mindegyik esetben sor a félbeszakítási kérelmek elutasítására.
	Az iratok tartalmából kitűnően a kérelem tárgyában való döntéshez nem szerezték be az elítélt lakhelye szerinti rendőri szerv véleményét, - ezt az idevonatkozó jogszabály nem is írja elő. Az abban foglaltak szerint ugyanis a rendőrség értesítésével kapcsolatos kötelezettség az elrendelt félbeszakítás esetére vonatkozik.
	 Az elutasító álláspontban  az orvosi igazolásban megjelölt betegség súlyához illetve jellegéhez kapcsolódóan feltehetően az a tény is szerepet játszott, hogy az elitéltet a kérelem benyújtását közvetlenül megelőzően tiltott tárgy tartása /200 Márka és 8.500 forint/ miatt fenyítésben részesítették.
Megalapozatlan a panasznak az az állítása, hogy a félbeszakítási kérelmek teljesítését a rendőrség akadályozta meg.
	3./ A fentebb kifejtettekhez képest tehát a félbeszakítási kérelmek elutasítását illetően alkotmányos visszásság megállapítására nem láttam alapot. Ugyanakkor azonban a panasszal kapcsolatos vizsgálatom köre kiterjedt arra is, hogy az elitéltre kiszabott fegyházbüntetést Balassagyarmaton, tehát pécsi lakóhelyétől igen távoli büntetésvégrehajtási intézetben hajtják végre. 
	A már az előzőekben hivatkozott 1979. évi 11. törvényerejü rendelet / a továbbiakban: Tvr./ 24. §-a szerint a szabadságvesztést a bíróság által meghatározott fokozatban - fegyházban, börtönben vagy fogházban - és a büntetésvégrehajtási szervezet által kijelölt, lehetőleg az elítélt lakóhelyéhez legközelebb eső büntetés-végrehajtási intézetben hajtják végre.
	A büntetés-végrehajtási intézetek kijelöléséről szóló 21/1994/XII.30./ IM rendelet 5. §-ának a./ pontja értelmében felnőtt korú férfi elítéltek elhelyezésére szolgáló büntetés-végrehajtási intézetek fegyház és börtön fokozatban: a Balassagyarmai Fegyház és Börtön, a Budapesti Fegyház és Börtön, a Márianosztrai Fegyház és Börtön, a Sátoraljaujhelyi Fegyház és Börtön, a Sopronkőhidai Fegyház és Börtön, a Szegedi Fegyház és Börtön, valamint a Váci Fegyház és Börtön. 
	Az utóbb említett rendelet 9. §-a szerint viszont: " Ha az elitéltet a Tvr. 24. §-a alapján a lakóhelyéhez legközelebbi - a végrehajtási fokozatnak megfelelő - büntetés-végrehajtási intézetben nem lehet elhelyezni a büntetés-végrehajtás  országos parancsnoka a végrehajtásra az 5-7. §-okban foglaltaktól eltérő más büntetés-végrehajtási intézetet is kijelölhet.
	A jelen esetben a panaszos fegyház fokozatú szabadságvesztésre itélt fiának Pécsen van az állandó lakóhelye, ugyanakkor a fentebb felsorolt büntetés-végrehajtási intézetek közül a lakóhelyétől  egyik legtávolabbinak számító intézetben tölti 1996. december 9. napja óta büntetését. 
	A fentebb ismertetett jogszabály tükrében az utóbbi körülmény - álláspontom szerint - sérti az Alkotmány 70/A.  §-a (1) bekezdése szerinti diszkrimináció tilalmát.

Ajánlás

	Az utóbb részletezett alkotmányos visszásság orvoslása érdekében - az 1993. évi LIX tv. 20. § (1) bekezdésében foglaltakhoz képest - felkérem az IM Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokát - mint a visszásságot előidéző szerv vezetőjét-, - hogy a 21/1994/XII.3O/ IM. rendelet 9. §-ában biztosított jogkörében jelöljön ki I.P. elítélt hátralévő büntetésének végrehajtására nevezett lakóhelyéhez közelebb eső büntetés-végrehajtási intézetet.

Budapest, 1997. július 21.

Gönczöl Katalin