OBH 4895/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kovács Zsolt

Az eljárás megindulása:

A panaszos a BM. Határőrség lakásügyi szerve eljárásának vizsgálatát kérte, mert részére a bérbeadó a BM rendelkezésű szolgálati lakás jogcím nélküli lakójaként az egyébként irányadó lakbér mértékét háromszorosan meghaladó lakáshasználati díj fizetését írta elő. A panaszos szerint erre a bérbeadó jogellenesen kötelezte, mert Ő cserelakást bocsátott a BM rendelkezésére.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdésben foglaltak alapján vizsgálatot indítottam. A panaszos, és a Határőrség által megküldött dokumentumok alapján az alábbi tényállást állapítottam meg:

A tényállás

A panaszos 1963-ban engedélyt kapott a Gara Község Tanács VB-től egy korábban raktárként hasznosított épület lakássá alakítására, amit a lakhatóvá tételt követően részére ki is utaltak. A következő évben a Tanács VB a szoba-konyhás tanácsi lakás helyett, kiutalt a panaszos részére egy megüresedett két szobás lakást a Határőrség bérlőkijelölésére tekintettel, mivel abban korábban határőr lakott, és a bérlő szolgálati lakásban történt elhelyezésére tekintettel a megüresedett lakásra az állami szervet egyszeri bérlőkijelölési jog illette meg. E lakásból költözött 1968-ban a Határőrség szolgálati lakásába, az általa kiürített lakásra a Határőrséget az egyszeri bérlőkijelölési jog ismételten megillette. 

A panaszos szolgálati viszonyát 1970-ben fegyelmi elbocsátással megszüntették. A fegyelmi elbocsátás következtében a szolgálati lakásra vonatkozó bérleti szerződése megszünt, de a lakás kiürítésére nem került sor.  Az iratok között nem szerepel olyan, amely 1970 és 1983 között a lakást jogcím nélkül használó panaszos jogi helyzetének rendezésére irányult volna. 

A Határőrség lakásügyi szerve a 16/146/1983 sz. határozatával a lakást határozatlan időre kiutalta a panaszos részére, azzal, hogy a szerződés megkötésére akkor kerülhet sor, ha - mint rosszhiszemű jogcím nélküli lakó - a lakás használatbavételi díj (LHD) háromszoros összegét megfizeti. A panaszos a díj megfizetését nem vállalta. 

1996-ig a lakás használatában a bérbeadó a panaszost nem korlátozta. Ekkor kötelezték az időközben hatályba lépett a lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre vonatkozó egyes szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. törvény, és a végrehajtására kiadott 24/1996. (IX. 25.) BM rendelet alapján a lakáshasználati díj emelt összegének megfizetésére. A panaszos vitatta az emelés jogosságát, és kérte az állampolgári jogok országgyűlési biztosa vizsgálatát. Megkeresésemre a bérbeadó álláspontját fenntartotta, és a megbízottja útján a panaszost a lakás haladéktalan kiürítésére szólította fel. 

Az  alkalmazott jogszabályok:

A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény

5. § (1) A törvény tiltja a joggal való visszaélést. (2) Joggal való visszaélésnek minősül a jog gyakorlása, ha az a jog társadalmi rendeltetésével össze nem férő célra irányul, különösen ha a nemzetgazdaság megkárosítására, a személyek zaklatására, jogaik és törvényes érdekeik csorbítására vagy illetéktelen előnyök szerzésére vezetne.

A lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre vonatkozó egyes szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. tv.

20. § (1) A lakást jogcím nélkül használó, a jogosult részére lakáshasználati díjat köteles fizetni. A használati díj a lakásra megállapított lakbérrel azonos összeg. (2) A jogcím nélküli használat kezdetétől számított hat hónap elteltével a használati díj emelhető. Ez a rendelkezés nem alkalmazható, ha a jogcím nélküli használó másik lakásra tarthat igényt.

87. § (1) A fegyveres erők (...) rendelkezése alatt álló – e szervekkel szolgálati,(...) valamint más címen foglalkoztatási jogviszonyban lévők elhelyezéséhez szükséges – lakásokra (...) a tevékenység szerint illetékes miniszter – e törvény keretei között – rendeletben határozza meg: (...) a lakáshasználati díj emelésének mértékét és feltételeit; (...) a lakásban visszamaradó személy elhelyezésére történő kötelezettségvállalás feltételeit;

91. § (1) E törvény hatálybalépését követően a lakás és helyiség kiürítésével, átadásával, használatával kapcsolatos, illetőleg a felmondás érvényességét megállapító határozatok végrehajtásának elrendelése és foganatosítása bírósági végrehajtásra tartozik. (2) A törvény hatálybalépése előtt hozott, végrehajtást elrendelő határozat végrehajtásának foganatosítására az (1) bekezdésben foglalt szabályokat kell alkalmazni.

94. § (1) E törvényben meghatározott kivételekkel, a törvény hatálybalépéséig indult bírósági, valamint a lakásügyi és elhelyező hatósági elsőfokú eljárásban és az ennek során hozott határozat ellen benyújtott jogorvoslati kérelem elbírálására, továbbá új eljárás elrendelése esetén a törvény hatálybalépése után is az elsőfokú eljárás megindításakor hatályos jogszabályokat kell alkalmazni. (2) Az (1) bekezdés nem alkalmazható, ha az eljárás lakás, helyiség igénybevételével, vagy olyan eljárással kapcsolatos, amelyben a bérlő felhívható, hogy költözzék a tulajdonában álló lakásba, vagy azt idegenítse el, illetőleg lakásbérleti jogviszonyáról mondjon le.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv.

16. § (1) A biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság], illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

A lakásbérletről szóló 35/1956. (IX.30.) M.T. számú rendelet

46. § (4) A szolgálati lakáshoz juttatott dolgozó előző lakására a juttató szervet egyszeri bérlőkijelölési jog illeti meg. Ez a rendelkezés nem alkalmazható arra az esetre, ha a szolgálati lakásba beköltöző dolgozó előző lakása más szerv szolgálati lakása vagy személyi tulajdonban álló házban levő lakás volt.

48. § (1) A szolgálati lakásra létesített bérleti jogviszony fegyelmi úton való elbocsátás esetén megszűnik. A fegyelmi úton elbocsátott dolgozó a szolgálati lakást tizenöt napon belül köteles elhagyni.

52. § (1) A lakásbérlet általános szabályai - a rendeletben meghatározott kivételektől eltekintve - a szolgálati lakásra is vonatkoznak.

80. § (1) A jogerős határozat végrehajtását - amennyiben annak érvényesítését valaki akadályozza - a kézbesítéstől számított tizenöt napon belül kell kérni, egyébként a határoza érvényét veszti. A végrehajtást a lakásügyi hatóság rendeli el és foganatosítja. (3) A bérleti jogviszony megszűnése után a lakásban jogcím nélkül visszamaradt személyt a lakásból ki kell költöztetni. Ilyen esetben az elsőfokú lakásügyi hatóság dönt a kilakoltatott személy ehelyezése kérdésében. (6) Azt, aki valamely helyiséget jogtalanul önkényesen elfoglal, a helyiségből a végrehajtásra vonatkozó szabályok mellőzésével - előző lakásába, vagy ha  ez nem lehetséges, akkor más lakás biztosítása nélkül - haladéktalanul ki kell költöztetni.

1/1971. (II. 8.) Korm. rendelet a lakások elosztásáról és a lakásbérletről (R.), és a végrehajtására kiadott 1/1971. (II. 8.) ÉVM rendelet (Vhr.).

R. 123. § (1) A lakásban jogcím nélkül lakó rosszhiszemű személy az elhelyezéséről maga köteles gondoskodni. Ha e kötelezettségét nem teljesítette, a körülmények mérlegelésével – az a) és b) pontban foglaltak esetében a bérlővel (használóval) együtt – arra kötelezhető, hogy a) költözzék vissza a korábbi lakásába, illetőleg a tulajdonában álló üres lakásba, b) a bérlővel (használóval) együtt költözzék annak új lakásába, vagy c) költözzék a számára biztosított szükséglakásba, albérleti lakószobába, ágybérletbe vagy munkásszállásra. (2) A szükséglakás biztosítása – a végrehajtást kérő kérelme alapján – vállalati bér- és szolgálati lakás esetében a lakással rendelkező szerv, más esetekben a lakásügyi hatóság feladata.

Az 50/1980. (XII. 10.) MT rendelettel bevezetett módosítás szerint:
R. 123. § (3) Ha a lakásban jogcím nélkül lakó rosszhiszemű személynek, illetőleg a vele együtt lakó személynek a 71. § (1) bekezdésének b) vagy c) pontjában említett magatartása miatt sürgős kiköltöztetése szükséges, a) – személyi, családi és egyéb körülményeire figyelemmel – arra is kötelezhető, hogy költözzék az elhelyezésére más városban (községben) biztosított lakásba (szükséglakásba), illetőleg a más városban (községben) tulajdonában álló – beköltözhető – lakásba (szükséglakásba); b) – ha ismételt bírságolás hatására sem költözik ki a lakásból – más elhelyezés biztosítása nélkül is kiköltöztethető.

Vhr. 90. § (1) Az R. és e rendelet alkalmazása során a lakásban jogcím nélkül lakó személyt jóhiszeműnek kell tekinteni, ha nem esik a (2) bekezdés rendelkezései alá. (2) i./. A lakásban jogcím nélkül lakó rosszhiszemű személy az, akinek szolgálati lakásra létesített lakásbérleti jogviszonya azért szűnt meg, mert a lakással rendelkező szervvel fennálló munkaviszonya a bíróság büntetőítélete vagy fegyelmi határozat alapján, illetőleg a munkaügyi jogszabályok megsértésével szűnt meg.
R. 125. § A bíróságnak, a lakásügyi hatóságnak, illetőleg a fegyveres testületnek a kiköltözést elrendelő határozatában meg kell állapítania, hogy a lakásban jogcím nélkül lakó személy e rendelet alapján tarthat-e, illetőleg milyen elhelyezésre tarthat igényt.

R. 127. § (1) A lakás használatával kapcsolatos lakásügyi hatósági, továbbá – a (2)–(3) bekezdésben leírt esetek kivételével – a bírósági határozatok végrehajtásának foganatosítása a lakásügyi hatóság hatáskörébe tartozik. (3) Fegyveres testületi szolgálati lakás használatával kapcsolatos határozat végrehajtását a lakással rendelkező szerv foganatosítja.

R. 134. § (3) Ha a lakásügyi hatóság, illetőleg a bíróság a lakás (lakásrész) kiürítése ügyében e rendelet hatálybalépése előtt hozott jogerős határozatot, a végrehajtást az a szerv foganatosítja, amelynek a korábbi jogszabályok alapján az a hatáskörébe tartozott. E rendeletnek a végrehajtásra vonatkozó rendelkezéseit az ilyen ügyekben azzal az eltéréssel kell alkalmazni, hogy a lakásban jogcím nélkül lakó személy jó- vagy rosszhiszeműségét a lakás kiürítését elrendelő határozat alapján a végrehajtást foganatosító szerv bírálja el. (4) A korábbi jogszabályok alapján hozott határozat hatályon kívül helyezése, megsemmisítése vagy visszavonása esetén induló új eljárásban e rendelet rendelkezéseit kell alkalmazni.

24/1996. (IX. 25.) BM rendelet a lakások és helyiségek bérletére, valamint elidegenítésükre vonatkozó egyes szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. törvény végrehajtásáról

13. § (1) A bérleti jogviszonya megszűnése után a volt bérlő másik lakás bérbeadására tarthat igényt, ha a lakásba költözésekor vagy azt megelőzően nem belügyi rendelkezésű lakást bocsátott a belügyi szerv rendelkezésére.

14. § (1) Nem jogosult elhelyezésre az a volt bérlő, akinek a bérleti jogviszony a belügyi szervvel fennálló szolgálati viszonya a neki felróható okból [56. § (4) bekezdés] történő megszűnése következtében szűnt meg.

15. § (2) A másik lakás helyett az elhelyezésre jogosult jogcím nélküli lakáshasználó részére az általa használt lakás is bérbe adható, ha a bérbeadás nem sért lakásgazdálkodási érdeket.

16. § (1) A jogcím nélküli lakáshasználó a használat ellenértékeként a lakbérrel azonos összegű lakáshasználati díjat köteles fizetni a bérbeadónak. (2) A lakáshasználati díjat a jogcím nélküli használat kezdetétől számított hat hónap elteltével – ha a jogcím nélküli lakáshasználó elhelyezésre nem tarthat igényt – a kétszeresére, újabb hat hónap elteltével a háromszorosára kell emelni. A lakáshasználati díj összegének emelésére az illetékes helyi lakásügyi szerv intézkedik.

17. § (1) A belügyi rendelkezésű lakás jogcím nélküli lakáshasználójával haladéktalanul, de legkésőbb a jogcím nélkülivé válás tudomásra jutását követő 30 napon belül, írásban kell közölni bérleti jogviszonyának megszűnését, illetőleg a jogcím nélkülivé válás tényét és annak következményeit. (2) A lakás kiürítése önkéntes teljesítésének hiányában a helyi lakásügyi szerv köteles haladéktalanul intézkedni annak bírói úton történő érvényesítésére.

56. § (4) A szolgálati viszony megszűnése akkor tekinthető a bérlő részére felróhatónak, ha arra fegyelmi vagy büntetőeljárás miatt kerül sor.

A vizsgálat megállapításai:

A panaszos kérelme megalapozott. A helyi lakásgazdálkodási szerv az 1970-ben kiszabott elbocsátás fegyelmi büntetés mellett a 35/1956. (IX.30.) MT. számú rendelet 48. § és 80. §-ok szerint köteles lett volna a lakás kiürítése iránt végrehajtási eljárást indítani. 

Erre az 1/1971. (II. 8.) Korm. rendelet hatályba lépéséig nem került sor. Ennek eredményeként a panaszos ügyében az végrehajtási eljárást már csak a hatályos szabályok szerint lehetett volna indítani. A rendelet  123. § alapján a rosszhiszemű jogcím nélküli lakáshasználót sem lehetett "utcára tenni" azaz csak szükséglakásba, albérletbe, vagy munkásszállóra lehetett volna kihelyezni. Végrehajtási eljárás azonban a lakások és helyiségek bérletére, valamint az elidegenítésükre vonatkozó egyes szabályokról szóló 1993. évi LXXVIII. törvény hatályba lépéséig sem indult. 

A lakástörvény 91. és 94. § -ainak alkalmazásából megállapítható, hogy a helyzetre a jelenleg hatályos törvény, és a végrehajtásáról szóló 24/1996. (IX. 25.) BM rendelet szabályait kell alkalmazni.

Az eldöntendő kérdés csupán az maradt, hogy a 24/1996. (IX. 25.) BM rendelet 13. § (1) bekezdése, és a 14. § (1) bekezdése hogyan viszonyul egymáshoz. A 13. § szerint a bérleti jogviszonya megszűnése után a volt bérlő másik lakás bérbeadására tarthat igényt, ha a lakásba költözésekor vagy azt megelőzően nem belügyi rendelkezésű lakást bocsátott a belügyi szerv rendelkezésére. Az iratokból egyértelműen megállapítható, hogy a panaszos által önerőből lakássá alakított helyiség bérleti jogának leadásakor, arra a belügyi szervet egyszeri bérlőkijelölési jog illette meg, és ezzel eleget tett annak az előírásnak amely a cserelakásra jogosultság feltételeként volt meghatározva. A 14. § (1) bekezdése szerint nem jogosult elhelyezésre az a volt bérlő, akinek a bérleti jogviszonya fegyelmi elbocsátás következtében szűnt meg.

A vizsgálat alapján megállapítottam, hogy a 24/1996. (IX. 25.) BM rendelet 13. § (1) bekezdése elsőbbséget élvez a 14. § (1) bekezdésében foglaltakkal szemben. A jogalkotó ugyan a felsorolt lehetőségek számbavétele során az elsőbbséget nem határozta meg, de az közvetett módon levezethető. A 13. §-ban foglaltak alapján nem vonható meg annak a volt bérlőnek a lakhatáshoz való joga, aki rendelkezett lakással és a belügyi szerv "csak" áthelyezte a szolgálati lakásba, úgy hogy a megüresedett nem szolgálati lakásba más - akár jogcím nélküli személyt - helyezhetett el. A 14. § alapján a volt bérlőt csupán személyére tekintettel nem tartja "méltónak" a szolgálati lakásra, vagy annak megfelelő cserelakásra. 

A két szakasz közötti kapcsolatot a jogalkotó a bérleti jogviszony tárgyára, és alanyára tekintettel nem vetette össze, mert a szakaszok sorrendisége az elsőbbséget is meghatározza. Az egyedi esetben az ügy elbírálását "könnyíti" az is, hogy a szubjektív elem 1970 és 1998 között súlyát vesztette. A fegyelmi vétségre hivatkozva az esetet követő 28. évben szankciót megállapítani - az állampolgári jogok sérelme nélkül - nem lehet.
 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésben kapott felhatalmazás alapján megállapítom, hogy a hatóság intézkedése következtében a panaszos alkotmányos jogai sérelmének közvetlen veszélye áll fenn. A lakásügyi szerv eljárása - azzal, hogy a fegyelmi büntetés jogkövetkezményeit a mentesülési időn túl is alkalmazni rendelte - sértette a panaszosnak az Alkotmány 59. § (1) bekezdésében deklarált jóhírnévhez való jogát, továbbá a jogbiztonság alkotmányos alapelvét.
Ajánlás:

Az alkotmányos visszásságok megszüntetése érdekében a BM Határőrség Országos Parancsnokát felkérem, hogy a Határőr Igazgatóság lakásügyi eljárását vizsgálja felül, és annak eredményéről 30 napon belül tájékoztasson.

Budapest, 1998. március 17.

Gönczöl Katalin