OBH 4701/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Simon János

Az eljárás megindulása:

A panaszos beadványában az 1996. május 4.-én történt közlekedési balesetét követő helyszíni rendőri intézkedést, továbbá az azt követő, hatósági eljárásokat /BRFK Közl. Főoszt. ügyszám:172-612/1996/ sérelmezte. Hivatkozik a helyszínelés szakszerűtlenségére, személyi sérülésének figyelmen kívül hagyására, majd az azt követő szabálysértési,- illetve a későbbiekben már bűnügyi nyomozati eljárás során a hatóság részéről eljárók mulasztásaira. Nem biztosították részére az iratok megismerésének lehetőségét sem. Megítélése szerint ezen eljárások miatti panaszait a BRFK Hivatala  elfogultan, a már ismert tényeket elferdítve, vagy figyelmen kívül hagyva vizsgálta ki. Erre vezeti vissza, hogy ügyének vizsgálata több mint egy évig tartott.
A beadványban foglaltak alapján vélelmezhető a jogorvoslathoz, a kérelem vagy panasz előterjesztéséhez, továbbá a jogállamisághoz, illetve annak elengedhetetlen elemét képező jogbiztonsághoz való alkotmányos jog sérelme, ezért  az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1)  bekezdése alapján vizsgálatot indítottam és az Obtv. 18. § (2) bekezdése alapján a BRFK-tól bekértem az ügy iratait.

A megállapított tényállás:

A panaszos a fenti napon, 14.40 órakor a Budapest IX. ker. Soroksári út 102 szám előtt történt közúti közlekedési baleset részese volt. A helyszínre 15.20 órakor érkező rendőrjárőr az ütközés körülményeiről helyszínvázlatot készített, mely szerint a távolságokat lépéssel rögzítette és közúti közlekedési baleset okozása miatt szabálysértési feljelentést tett. A feljelentése szerint személyi sérülés nem történt,  a balesetért nagyobb mértékben hibásként a kerékpárral közlekedő panaszost jelölte meg. Az OTI által másnap kiállított ambuláns lap szerint a panaszos a baleset következtében nyolc napon túl gyógyuló sérülést szenvedett. Az erről szóló igazolását a panaszos május 6.-án megküldte a BRFK-nak.
Az eljáró szabálysértési hatóság  június 14.-én kelt levelében értesíti a panaszost az eljárás felfüggesztéséről, majd az ügyet áttette a hatáskörrel rendelkező nyomozó hatósághoz. A közlekedés-rendészet vizsgálati alosztálya augusztus 5.-ére tanúként idézte a panaszost, október 8.-án iratismertetést tartott, de erről értesítést nem küldött, majd december 12.-én hozott határozatával a Be. 139. § (1) bekezdése alapján - a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg a bűncselekmény elkövetése - a nyomozást megszüntette. A határozat ellen, kézbesítésének napján /december 23/ a panaszos Fővárosi Főügyészségnél panasszal élt. A főügyészség  1997 január 14.-én hozott határozatában a panasznak helyt adott, az ügyben február 25.- ig befejezendő, pótnyomozást rendelt el. A nyomozó hatóság a határozat alapján  január 31.-én bizonyítási kísérletet tartott, majd február 11-én műszaki szakértőt rendelt ki. A szakértő véleményét március 8.-án készítette el, mely alapján a hatóság március 23.-án ismét a Be 139. § (1) bekezdése alapján megszüntette. A nyomozó hatóság mindkét határozata tartalmazza, hogy a nyomozás iratait a hatóságnál megtekintheti. A határidőn belül  /április 16/ előterjesztett  új panasznak a főügyészség ismét helyt adott, a  már rendelkezésre álló bizonyítékok alapján megállapította, hogy a baleset másik részese jogsértő magatartásával megvalósította a Btk. 187. § (1)  bekezdésében meghatározott közúti baleset gondatlan okozásának vétségét. A nyomozó hatóságot a nyomozás befejezésére és az iratok vádemelési javaslattal történő felterjesztésére utasította. A főügyészség július 4.-én tájékoztatta a panaszost a vádirat benyújtásáról.
A panaszos a fenti eljárások  megállapításainak megalapozatlansága, illetve az eljárások során tett intézkedések, eljárási cselekmények szakszerűtlenségére és jogszerűtlenségére hivatkozva 3 alkalommal panaszt, egy esetben az eljárásból adódó kárának megtérítésére irányuló fizetési felszólítást nyújtott be a BRFK vezetőjének, két esetben panaszt a  belügyminiszternek. Panaszai kivizsgálásáról és sérelmei megalapozatlanságáról minden esetben  a BRFK Hivatala vezetője értesítette.

A vizsgálat megállapításai:

A megállapított tényállás alapján azt vizsgáltam, hogy a rendőri intézkedés és az azt követő szabálysértési, nyomozati eljárások során biztosított volt-e a panaszos a jogorvoslathoz való joga, továbbá a hatóságok eljárása, illetve az előterjesztett panaszok kivizsgálása megfelelt-e a jogbiztonság követelményének.

Az alkotmány 57. § (5) bekezdése szerint "A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti". E jog részletes szabályit a vizsgált ügyben a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény, a Szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény, illetve a Büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény ( a továbbiakban Rtv. Sztv. Be. ) tartalmazza.
Az Rtv 92. § (1)szerint." Az e törvényben szabályozott rendőri intézkedések, illetve a kényszerítő eszközök alkalmazása miatti jogorvoslatra a büntetőeljárás, az államigazgatási eljárás és a szabálysértési eljárás szabályai az irányadók.
(2) A Rendőrség által lefolytatott államigazgatási vagy szabálysértési eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedés elleni panaszt az ügy érdemében hozott, vagy az eljárást megszüntető határozat elleni jogorvoslati kérelemben kell előterjeszteni.
(3) Ha a (2) bekezdésben említett határozat ellen jogorvoslati kérelem előterjesztésére nem kerül sor, az eljáráshoz kapcsolódó rendőri intézkedéssel szemben a 93. § rendelkezésének figyelembevételével panasznak van helye."
Az Sztv. 68. § (2) szerint "Az eljárás során hozott egyéb határozat ellen az érintett személy akkor fellebbezhet, ha a szabálysértési hatóság bírságot (55. és 56. §) szab ki, eljárási költséget állapít meg, vagy a fellebbezést e törvény külön megengedi."
A Be.53. § (1) szerint "Sértett az, akinek jogát vagy jogos érdekét a bűncselekmény sértette vagy veszélyeztette.
(2) A sértett
a) a nyomozás során e törvényben meghatározott esetekben, a bírósági eljárásban – ha e törvény másként nem rendelkezik – bármely eljárási cselekménynél jelen lehet,
b) az őt érintő iratokat a nyomozás befejezését követően megtekintheti,
c) az eljárás minden szakaszában indítványokat és észrevételeket tehet, a hatóságtól büntetőeljárási jogairól és kötelezettségeiről felvilágosítást kérhet,
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
(4) A panaszt a határozat közlésétől, illetőleg az intézkedésnek vagy az intézkedés elmulasztásának a panaszra jogosult tudomására jutásától számított nyolc napon belül lehet a hatóságnál megtenni.
(5) Ha a hatóság a panasznak nem ad helyt, az iratokat huszonnégy órán belül a panasz elbírálására jogosult ügyésznek, illetőleg a felettes ügyésznek köteles nyilatkozatával együtt megküldeni. Az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a panaszt nyolc napon belül elbírálja."
A jogorvoslathoz való jogra vonatkozó szabályok alapján megállapítottam, hogy a panaszos által sérelmezett intézkedések, eljárások és hatósági határozatok miatti jogorvoslatnak, jogorvoslati kérelem alapján van helye. A kérelmet a tudomásra jutástól számított nyolc napon belül lehet a hatóságnál előterjeszteni, ha az a panasznak nem ad helyt köteles azt nyilatkozatával együtt az ügyésznek megküldeni. Az ügyész a panaszt nyolc napon belül bírálja el. Erre tekintettel megállapítottam, hogy az ügyben  eljáró hatóság a panaszost jogorvoslati jogára kioktatta, hozott határozataiban is utalt jogorvoslat lehetőségére. E jogával a panaszos élt is, ennek eredményeként panasza a rendes jogorvoslat keretében orvosolást is nyert. E jog érvényesülésében alkotmányos visszásság nem állapítható meg.

Az Alkotmány 64. § szerint "A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé." E jog részletes szabályit a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról szóló 1977. évi I. törvény ( a továbbiakban Kbjp.Tv.), illetve a már hivatkozott Rtv.  szabályozza.
A Kbjp.Tv. 6. § szerint "Ha a közérdekű bejelentést, illetőleg javaslatot nem az elintézésre hivatott szervhez tették meg, azt nyolc napon belül oda át kell tenni. Az áttételről a bejelentőt, illetve javaslattevőt egyidejűleg értesíteni kell.
Tv. 17. § (1) A panasz olyan kérelem, amely egyéni jogsérelem vagy érdeksérelem megszüntetésére irányul és elintézése nem tartozik más, jogilag szabályozott – így különösen bírósági, államigazgatási, munkaügyi (szövetkezeti) döntőbizottsági – eljárásra. 
(2) A panasz benyújtására és elintézésére e törvény II. fejezetében meghatározott rendelkezések – a következő eltérésekkel – irányadók.
Tv. 18. § (1) Ha a panasz valamely szerv tevékenysége (mulasztása) ellen irányul, a panaszt az érintett szerv vezetője vizsgálja meg és intézi el.
(2) A szerv vezetőjének vagy más eljáró dolgozójának magatartása ellen irányuló panaszt a közvetlen felettes intézi el.
(3) Ha a panasztevő az intézkedést nem tartja kielégítőnek, kérelmére a panaszt – felülvizsgálat keretében – a felettes szerv intézi el. A felettes szerv intézkedése ellen további panasznak nincs helye.
Az Rtv.93. § (1) szerint "Ha a rendőri intézkedést követően a 92. § (2) bekezdésében említett eljárás nem indul, a panaszt a sérelem bekövetkezésének napjától számított 8 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szerv vezetőjéhez kell benyújtani. Ha a panaszolt intézkedéssel kapcsolatban a 92. § (1) bekezdés szerinti eljárás indul, a panaszt soron kívül kell elbírálni.
(2) A rendőri szerv vezetője a panasz tárgyában a beérkezéstől számított 8 napon belül indokolt határozattal dönt.
(3) A határozat ellen a panaszos a közléstől számított 8 napon belül a felettes szerv vezetőjénél fellebbezéssel élhet. A felettes szerv a fellebbezés beérkezésétől számított 8 napon belül indokolt határozatában az első fokú határozatot helybenhagyja, megváltoztatja vagy megsemmisíti.
Az Rtv. idézett rendelkezései és e jog gyakorlására vonatkozó szabályok alapján megállapítottam a beadványhoz is mellékelt panaszok kivizsgálása nem tartozott a BRFK Hivatalának hatáskörébe, mivel azok elintézése csak a már megindult és jogilag szabályozott szabálysértési, illetve bűnügyi nyomozati eljárások keretében történhet.  Erre tekintettel megállapítottam, hogy mulasztást követett el a BRFK Hivatala,  amikor a panaszos beadványai alapján, nem állapította meg hatáskörének hiányát és nem intézkedett az Rtv. 92. §-ának és a Kbjp. Tv. 6. §-ának megfelelően. Jogsértő volt azok kivizsgálására tett intézkedése és a válaszadás is. Ennek következtében ugyanis, joggal vélelmezhette a panaszos, hogy az arra illetékes szervnél nyújtotta beadványát és megalapozottan várta annak elintézését. E mulasztás és jogsértés következtében az alkotmányos visszásságot megállapítom. 
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam." Az Alkotmánybíróság a jogállamiság alapvető követelményét akként határozta meg,  "hogy a közhatalommal rendelkező szervek a jog által meghatározott keretek között, a jog által megállapított működési rendben, a jog által a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket." Több határozatában is jogállamiság "leglényegesebb, nélkülözhetetlen, alapvető, elengedhetetlen elemeként" a jogbiztonságot rögzíti. Álláspontja szerint  jogbiztonság megköveteli, hogy " - az állampolgárok jogait és kötelességeit a törvényben megszabott módon kihirdetett és bárki számára hozzáférhető jogszabályok szabályozzák, - meglegyen a tényleges lehetőség arra, hogy a jogalanyok magatartásukat a jog előírásaihoz tudják igazítani,..". E követelményeknek a hatóság eljárása, jogalkalmazó tevékenysége során is érvényesülnie kell. Az ügyre vonatkozó részletes szabályokat  a baleset helyszínén történő intézkedésre az ORFK vezetőjének normatív intézkedése, az azt követő eljárásra pedig az Sztv., illetve a Be. tartalmazza.
Az Sztv. 49. § (1) A szabálysértési hatóság az eljárást felfüggeszti, ha
a) az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben a döntés más szerv hatáskörébe tartozik,
46. § (1) Ha az eljárás alapjául szolgáló cselekmény elbírálására más szerv jogosult, a szabálysértési hatóság az ügyet ehhez haladéktalanul átteszi.
A Be. 5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
16. § (1) A nyomozó hatóságok feladata a bűncselekmények gyors és alapos felderítése, valamint a bűncselekmények elkövetőinek felelősségre vonásához szükséges eljárási cselekmények elvégzése.
18. § (1) Az ügyész a nyomozás törvényessége feletti felügyelet körében
a) a nyomozó hatóságot nyomozási cselekményre és a nyomozásnak az általa megjelölt határidőn belüli befejezésére utasíthatja;
d) a nyomozó hatóság határozatát megváltoztathatja vagy hatályon kívül helyezheti;
f) a nyomozó hatóság intézkedése vagy mulasztása miatt hozzá megküldött panaszokat elbírálja.
59. § (1) A bizonyítás azokra a tényekre terjed ki, amelyek a büntető törvények és az eljárási jogszabályok alkalmazása szempontjából jelentősek.
131. § (1) A nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést.
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
(4) A panaszt a határozat közlésétől, illetőleg az intézkedésnek vagy az intézkedés elmulasztásának a panaszra jogosult tudomására jutásától számított nyolc napon belül lehet a hatóságnál megtenni.
(5) Ha a hatóság a panasznak nem ad helyt, az iratokat huszonnégy órán belül a panasz elbírálására jogosult ügyésznek, illetőleg a felettes ügyésznek köteles nyilatkozatával együtt megküldeni. Az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a panaszt nyolc napon belül elbírálja.
156. § (1) A pótnyomozás során e fejezet rendelkezéseit a következő eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) Az ügyész pótnyomozást rendelhet el, ha
a) a tényállás nincs kellően felderítve,
A fenti rendelkezések alapján megállapítottam, hogy mulasztást  követett el a helyszínelő rendőr, amikor nem tisztázta, hogy a baleset következtében történt - e személyi sérülés, figyelmen kívül hagyta, hogy a panaszosnak - az orvosi látlelet alapján is - horzsolásos sérülései voltak. Az ügy irataiból már nem állapítható meg, hogy a panaszos jelezte-e sérülését. Az intézkedő rendőr feljelentésében tényként azt rögzítette, hogy " személyi sérülés nem történt". A feljelentés alapján így szabálysértési eljárás indult.  Jogszerűen járt el a szabálysértési hatóság amikor a panaszos tájékoztatása alapján eljárását felfüggesztette, majd a súlyos sérülésre tekintettel az ügyet áttette a nyomozó hatósághoz.
A nyomozó hatóság - ügyészi megállapítás szerint is - szakszerűtlenül végezte el a nyomozási cselekményeket. Az október 8.-án tartott iratismertetést követően, csak december 12.-én hozott megalapozatlan és indokolásában is zavaros megállapításokat tartalmazó határozatot. A határozat ellen december 23.-án benyújtott panaszt a Fővárosi Főügyészség ugyancsak megkésve - az előirt nyolc nap helyett - január 14.-én bírálta el, de megítélésem szerint is helyesen értékelte a már meglévő bizonyítékokat és adott utasítást az eljáró hatóságnak a február 25.-ig befejezendő pótnyomozásra.
Az ügyészi határozat alapján a nyomozó hatóság megkésve, csak február 11.-én rendelt ki szakértőt, így a pótnyomozás befejezésének határideje már eleve teljesíthetetlen volt. A több mint egyhónapos késéssel (március 26-án) kelt, nyomozás megszüntető határozatát a már beszerzett bizonyítékok hibás mérlegelése alapján hozta meg, ezért a benyújtott panasz alapján  jogszerűen állapította meg az ügyészség a gyanúsított terhére a bűncselekmény elkövetését, illetve adott utasítást vádemelési javaslat elkészítésére.
Mindezek alapján megállapítható, hogy a nyomozó hatóság elmulasztotta a valóságnak megfelelő tényállás  gyors és alapos felderítését, valamint a bűncselekmények elkövetőinek felelősségre vonásához szükséges eljárási cselekmények elvégzését. A már rendelkezésre álló bizonyítékok hibás értékelésével, az eljárási cselekmények és a határidők indokolatlan elhúzásával hozzájárult ahhoz, hogy az egyszerű tényállású ügy felderítése egy évig elhúzódott, és az, csak ügyészség többszöri határozott fellépésére történt meg. E szakszerűtlenségek és mulasztások közvetlenül veszélyeztették az elkövetett cselekmény gyors és alapos felderítését, illetve hozzájárultak a jogállamiság alapvető elemét képező azon követelmény iránti bizalom gyengítéséhez is, mely szerint "a közhatalommal rendelkező szervek a jog által meghatározott keretek között, a jog által megállapított működési rendben, a jog által a polgárok számára megismerhető és kiszámítható módon szabályozott korlátok között fejtik ki tevékenységüket," ezért ezzel összefüggésben az alkotmányos visszáság közvetlen veszélyét megállapítom. Tekintettel azonban arra, hogy az így keletkezett sérelem a rendes jogorvoslat keretében orvosolást nyert, emiatt a konkrét ügyben ajánlást nem teszek.

A megállapított alkotmányos visszásság orvosolására az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21 § (1)  bekezdése alapján kezdeményezem, hogy a Budapesti Rendőrfőkapítányság vezetője tegyen intézkedést, hogy:
	1.) A BRFK Hivatala csak a hatáskörébe tartozó panaszokat vizsgálja, a hatáskörét meghaladó ügyeket az Rtv. 92.§-a és a Kbjp. Tv. 6. § szerint szerint tegye át az arra illetékes eljáró hatósághoz.
	2.) A helyszínelést végző rendőrök a valóságnak megfelelően rögzítsék a tényállás felderítéséhez szűkséges adatokat, illetve körültekintőbben vizsgálják, hogy történt-e  személyi sérülés.

Budapest, 1998. április 14.

Dr. Polt Péter