OBH 3539/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Zsiga Jánosné
Az eljárás megindítása

F.A. panaszos Hivatalunkhoz intézet panaszában lényegében a következőket sérelmezte:

A Nagykátai Rendőrkapitányságnál szolgálatot teljesítő F.L. rendőr alezredes 500.000 Ft-ot kért tőle, aminek fejében elintézi, hogy a jogerős büntetését nem kell megkezdenie. Csak 50.000 Ft-ot tudott fizetni, mire koholt bűncselekmények miatt az említett rendőrtiszt közreműködésével büntető eljárást indítottak ellene. Ebben az ügyben 1996. december 3. napja óta van előzetes letartóztatásban, s az eljárás folyamán két hónapig ki sem hallgatták. Az általa az illetékes ügyészségi nyomozó hivatalnál tett feljelentés dacára, az ügyben érintett rendőrtisztek ellen bejelentett elfogultsági indítványát megalapozatlanul utasították el.

Minthogy az adott esetben felmerült az Alkotmány 2. §-a (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelménye sérelmének gyanúja, vizsgálatot rendeltem el. Ennek keretében beszereztem a szóban lévő büntető ügyekre vonatkozó nyomozási iratok másolatát, továbbá felkérésem alapján a Legfőbb ügyész részletes tájékoztatást adott a panasszal kapcsolatosan lefolytatott eljárások alapját képező körülményekről.

A tényállás és a vizsgálat megállapításai

F.A. beadványában előadottak a Nagykátai Rendőrkapitányságnál 1669/1996. bü., és az 1173/1995. bü. számon folyamatban volt nyomozási eljárásokhoz kapcsolódnak, amelyek során összesen 23 ügyet egyesítettek.

A panaszban előadottak lényegében három részre tagozódnak:

I.      Az elfogultsági indítványok alapját képező tények.
II.     Az előzetes letartóztatásba vétel dacára az eljárás késedelmes lefolytatása.
III.    Az ügyében eljáró rendőrtisztek ellen tett feljelentések alapját képező tények 
         felderítetlenül hagyása.
ad. I.
A több ízben büntetett panaszost a Nagykátai Rendőrkapitányságnál 1669/1996. számon indult ügyben 1996. december 3. napján fogták el és vették őrizetbe orgazdaság bűntette és más bűncselekmény miatt. A panaszos a gyanúsítottkénti kihallgatása során tagadta a terhére rótt bűncselekmények elkövetését, majd azt kérte, hogy az ellene indított eljárást más hatóság folytassa le, minthogy a Nagykátai Rendőrkapitányság Nyomozó Alosztályának helyettes vezetőjével, F.L. rendőr alezredessel szemben korábban feljelentést tett az illetékes Ügyészségi Nyomozó Hivatalnál.

A Nagykátai Városi Ügyészség az 1996. december 5. napján kelt B. 484/1996/3-1. számú határozatával az őrizetbe vétel és a gyanúsítottkénti felelősségrevonás ellen bejelentett panaszt elutasította, egyben felhívta a kapitányságot a panaszos kizárási kérelme elbírálása tárgyában történő intézkedésre.

A Nagykátai Rendőrkapitányság vezetője az 1996. december 5. napján kelt 1669/1996. bü. számú határozatával F.A. gyanúsítotti kihallgatása során előterjesztett kizárási kérelem alapján F.L. r. alezredest az eljárásból kizárta. A határozat indokolásában foglaltakból kitűnően, mivel F.A. feljelentése alapján F.L. r. alezredes ellen eljárás van folyamatban, nevezett eddig sem intézkedett az ügyben, illetve nem folyt be az ügy nyomozásába. A kapitányság vezetőjének rendelkezése szerint az ügy nyomozását a Bűnügyi Osztály vezetőjének kell ellenőriznie.

A panaszos az ezt követően, 1997. január 21. napján kelt a "Ceglédi Városi Ügyészségi Nyomozó Hivatalhoz, valamint az 1997. március 8. napján kelt és a Pest Megyei Főügyészséghez címzett beadványaiban, míg meghatalmazott védője az 1997. március 17-én és március 18. napján kelt beadványokban újabb elfogultsági kifogást jelentettek be, ezúttal már egyértelműen a Nagykátai Rendőrkapitányság ellen.
Időközben, 1997. március 18. napján ismertették a panaszossal a nyomozás iratait és közölték vele a nyomozás befejezésének tényét.

A Pest megyei rendőrfőkapitány az 1997. április 25. napján kelt 29/39. Ált. számú határozatával a Nagykátai Rendőrkapitányság kizárására irányuló kérelmeket arra hivatkozással utasította el, hogy időközben a nyomozást befejezték, így a kizárásra irányuló kérelmek okafogyottá váltak.

A Nagykátai Városi Ügyészség az 1997. április 23. napján kelt B. 484/1996. bü. számon folyamatban volt bűnügyben feltárt tények alapján, a panaszossal - mint többszörös visszaesővel - szemben 7 rb., nagyobb értékre, üzletszerűen, dolog elleni erőszakkal elkövetett lopás bűntettéhez nyújtott bűnsegély, 1 rb. társtettesként, folytatólagosan elkövetett lopás bűntette, 1 rb. orgazdaság vétsége, valamint 1 rb. bűnpártolás vétsége miatt emelt vádat.

Ugyanitt egy másik büntető ügy is folyamatban van a panaszossal és több társával szemben, mivel a Nagykátai Rendőrkapitányságnál 1173/1995. bü. számon folyamatban volt bűnügyben a Nagykátai Városi Ügyészség még az 1996. április 4. napján kelt B. 544/1995/19-II. számú vádiratával a panaszost, mint többszörös visszaesőt, összesen 14 rb. társtettesként elkövetett lopás bűntettével vádolja.

Az előzőekben jelzett büntető ügy a Nagykátai Városi Bíróságnál B. 119/1997. szám alatt, míg az utóbbi ügy ugyanitt B. 109/1996. számon ezidőszerint is folyamatban van. Az utóbbi ügyet a panaszosok által előterjesztett elfogultsági kifogás alapján a Pest Megyei Bírósághoz terjesztették fel.

A fentebb hivatkozott iratok tartalma szerint az állapítható meg, hogy az 1669/1996. bü. számú ügyben a panaszos által bejelentett kizárási kérelem F.L. rendőr alezredes ellen irányult, ezért a Nagykátai Rendőrkapitányság vezetője az előzőekben említett határozatában a Be. 38. § (3) bekezdésében írt rendelkezésnek megfelelően járt el és határozott a nyomozó hatóság tagjának kizárásáról.
A továbbiakban előterjesztett kizárási kérelem elbírálhatósága időpontját megelőzően, 1997. április 14-én pedig az üget vádemelési javaslattal már áttették az ügyészséghez. A panaszos a jelenleg bírósági szakaszban lévő ügyben újabb elfogultsági kifogást jelentett be, amelynek elbírálása folyamatban van. Az országgyűlési biztosról szóló 1993. évi LIX. törvény 29. §-ában írt rendelkezés alapján pedig az országgyűlési biztos jogköre nem terjedhet ki bírósági ügyek felülvizsgálatára, sem folyamatban létük során, sem pedig a jogerő beálltát követően. Ekként a szóban forgó kizárási kérelem tekintetében nincsen további vizsgálati jogosultságom.

ad. II.
A panaszos a továbbiakban azt is sérelmezte, hogy az 1996. december 3. napján történt őrizetbevételének, majd december 5. napján elrendelt előzetes letartóztatásának időpontját követően " két hónapig ki sem hallgatták."

A rendelkezésre álló iratok tartalmából megállapíthatóan a panaszost az 1669/1996. számon indult ügyben először 1996. december 3. napján hallgatták ki gyanúsítottként, majd december 4-én, december 20-án és 1997. március 18-án került sor a folytatólagos gyanúsítotti kihallgatására. 1996. december 3. napján P.M. gyanúsítottal, 1996. december 20. napján H.I. gyanúsítottal, 1996. december 21-én N.S. gyanúsítottal, majd 1997. január 22. napján P.Gy. gyanúsítottal szembesítették.

Az adott ügyben a nyomozást a panaszos és hét társa ellen szerteágazó sorozat bűncselekmények miatt folytatták. Ennélfogva az indokoltnak mutatkozó nyomozástechnikai feltételekre tekintettel, a szóban lévő nyomozási cselekmények véghezvitelének módja eljárásjogi szempontból nem kifogásolható. 1997. decemberében pedig a panaszos előzetes letartóztatását is megszüntették, s így szabadlábon védekezhet. Az ügyben végül is nem került sor olyan késedelemre, illetve mulasztásra, amely alkotmányos visszásság előidézésére lett volna alkalmas.

ad. III.
A panaszos által ugyancsak sérelmezett kényszervallatást és vesztegetést illetően a következő tények állapíthatóak meg.

1./ A panaszosnak az 1997. március 8. napján a Pest Megyei Főügyészséghez intézett beadványában - a már előzőekben említett elfogultsági kifogásai mellett - feljelentést is tett az akkor folyamatban lévő nyomozás során eljáró rendőr ellen. Ennek lényege szerint L.J. r. ftzls. a szabadlábra helyezésének ígérete fejében 1996. december 5. napján olyan írásbeli nyilatkozatra bírta rá, amelyben a Nagykátai Rendőrkapitányság ellen korábban tett elfogultsági kifogását visszavonta.

A Pest Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal az 1997. május 20. napján kényszervallatás bűntette miatt elrendelt nyomozás során 1997. június 11. napján tanúként kívánták kihallgatni a panaszost, aki ekkor azt jelentette ki, hogy nem kíván vallomást tenni.

A Pest Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatal mindezek után a nyomozást az 1997. június 20. napján kelt Nyom. 146/1997. számú határozatával bűncselekmény elkövetése megállapíthatósága, s az eljárás folytatásától várható eredmény hiányában, megszüntette. A panaszos ezen határozatot 1997. június 4. napján vette át a Szolnoki Bv. intézetben és úgy nyilatkozott, hogy a határozat ellen panasszal nem él.

2./ A panaszos beadványában foglaltaknak lényeges részét képezi az a tény, hogy nevezett a Legfőbb Ügyészséghez címzett, s ott 1996. április 23. napján iktatott beadványában vesztegetés bűntette és más bűncselekmény miatt feljelentést tett F.L. r. alezredes ellen. A beadványban foglaltak alapján a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatal a nyomozást az 1996. május 10. napján kelt Nyom. 433/1996. számú határozatával elrendelte.

A rendelkezésre álló adatok szerint - az akkor még az V. kerületi Rendőrkapitányságon szolgálatot teljesítő - F.L. r. alezredes alaposan gyanúsítható volt azzal, hogy 1995. év elején, amikor F.A. panaszos ellen elfogatóparancs volt kibocsátva, korábbi ismeretségükre tekintettel felkereste és ajánlatot tett arra, hogy 500.000 Ft ellenében elintézi azt, hogy a rendőrök ne fogják el és el tudjon menekülni a már rendőri megfigyelés alá vont rejtekhelyéről. Ennek alapján a panaszos a megbeszélés szerinti útvonalon elmenekült, majd néhány nap múlva - mert több pénze nem volt - 50.000 Ft-ot adott át F.L.-nek.

F.L. alaposan gyanúsítható volt továbbá azzal is, hogy 1995-ben, mint a Nagykátai Rendőrkapitányság Nyomozó Alosztálya vezetőjének helyettese a H.I. és társai ellen 1173/1995. bü. szám alatt folyamatban volt nyomozás során azt ígérte H.I. és R.S. gyanúsítottaknak, hogy előzetes letartóztatásuk megszüntetését fogja javasolni, amennyiben F.A. panaszosra terhelő vallomást tesznek. Az ennek megfelelően tett vallomást később H.I. a panaszossal történt szembesítése során visszavonta. Az 1996. április 4. napján kelt B. 544/1995/19. számú vádiratban a panaszossal szemben emelt vád tárgyát képezik azok a bűncselekmények is, amelyekkel kapcsolatban H.I. és R.S. vallomást tettek.

A Fővárosi Főügyészségi Nyomozó Hivatal 1996. május 21. napján a panaszost vesztegetés bűntettének, míg F.L. r. alezredest 1996. július 16. napján hivatalos személy által elkövetett vesztegetés és kényszervallatás bűntettének alapos gyanúja miatt gyanúsítottként kihallgatta, majd az iratokat vádemelési javaslattal küldte meg a Budapesti XVIII. és XIX. Kerületi Ügyészségnek, amely az ügyben pótnyomozást rendelt el. Az említett Nyomozó Hivatal a pótnyomozási cselekmények elvégzése után az iratokat ismételt vádemelési javaslattal küldte meg a Budapesti XVIII. és XIX. Kerületi Ügyészségnek.

ad. 1./ A panaszos a szóban lévő ügyben rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőséget egyrészt nem merítette ki, tehát ezen okból a panaszát az 1993. évi LIX. törvény 17. §-a értelmében el kellene utasítani. Ámde mindemellett a már kifejtettekhez képest a szóban lévő büntető ügyben ezidőszerint a Nagykátai Városi Bíróság jár el B. 119/1997. szám alatt, s ezért az említett kérdés vizsgálatára az előzőekben hivatkozott törvény 29. §-a értelmében nincs hatásköröm.

ad. 2./ A panaszos feljelentése alapján indult ügyben rendelkezésre álló adatok szerint pedig ugyancsak nem állapítható meg olyan alkotmányos visszásság, amely az országgyűlési biztos számára az 1993. évi LIX. törvény 20. §-ában írt intézkedés megtételét indokolná.

Budapest, 1998. február 26.

Gönczöl Katalin