OBH 3367/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos beadványt küldött az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert 1996. június 14-től előzetes letartóztatásban volt az ORFK Központi Bűnüldözési Igazgatóság Vizsgálati Főosztálya által folytatott büntetőeljárás gyanúsítottjaként. Az országgyűlési biztostól az eljárás felülvizsgálatát kérte. Felesége szintén panasszal fordult az országgyűlési biztoshoz, amelyben sérelmezte, hogy 1997. január és február hónapban az eljáró hatóság nem tette lehetővé, hogy fogvatartott férjét meglátogassa. Emiatt panasszal fordult a Legfőbb Ügyészséghez, de erre nem kapott választ. 
	A panaszok alapján az  1993. évi LIX. tv. 16. § (1) bekezdésére tekintettel, vizsgálatot rendeltem el az esetleges alkotmányos visszásság megállapítása érdekében.

Érintett alkotmányos jog:
Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2 .§ (1)bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
92. § (1) Szabadságvesztéssel büntetendő bűncselekmény miatt a terhelt előzetes letartóztatásának akkor lehet helye, ha
a) megszökött, a hatóság elől elrejtőzött, illetőleg a bűncselekmény súlyossága folytán vagy egyéb okból a szökésétől vagy az elrejtőzésétől lehet tartani,
b) alaposan feltehető, hogy szabadlábon hagyása esetén az eljárást meghiúsítaná vagy megnehezítené, illetőleg veszélyeztetné,
c) az eljárás alatt szabadságvesztéssel büntetendő újabb bűncselekményt követett el, illetőleg alaposan feltehető, hogy szabadlábon hagyása esetén a megkísérelt vagy előkészített bűncselekményt véghezvinné vagy újabb bűncselekményt követne el.
93. § (1) Az előzetes letartóztatás elrendeléséről a bíróság végzéssel határoz.
(2) Az előzetes letartóztatás elrendeléséről a nyomozás befejezéséig a nyomozó hatóság, a nyomozás befejezése után a vádirat benyújtásáig az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság késedelem nélkül értesíti a terhelt által megjelölt hozzátartozót; ennek hiányában a terhelt által megjelölt más személy is értesíthető.
95. § (1) A vádirat benyújtása előtt elrendelt előzetes letartóztatás az elsőfokú bíróságnak a tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig, de legfeljebb egy hónapig tart. Az előzetes letartóztatást a helyi bíróság egy alkalommal, legfeljebb két hónappal meghosszabbíthatja. Három hónap eltelte után az előzetes letartóztatást a megyei bíróság egyesbíróként eljárva, két alkalommal, legfeljebb az előzetes letartóztatás elrendelésétől számított egy év elteltéig meghosszabbíthatja. Ezt követően az előzetes letartóztatást a Legfelsőbb Bíróság hosszabbíthatja meg.
(2) A vádirat benyújtása után, az első fokú bíróság által elrendelt vagy fenntartott előzetes letartóztatás az elsőfokú bíróság ügydöntő határozatának kihirdetéséig, az ezután elrendelt vagy fenntartott előzetes letartóztatás az eljárás jogerős befejezéséig, de legfeljebb az elsőfokú bíróság által kiszabott szabadságvesztés tartamáig tart.
(3) Ha a vádirat benyújtása után elrendelt vagy fenntartott előzetes letartóztatás tartama
a) hat hónapot meghalad, és az elsőfokú bíróság még nem hozott ügydöntő határozatot, az elsőfokú bíróság,
b) egy évet meghalad, a Legfelsőbb Bíróság
az előzetes letartóztatás indokoltságát felülvizsgálja.
(4) Ha az előzetes letartóztatás, illetőleg az ideiglenes kényszergyógykezelés megszüntetése iránti ismételt kérelem nem tartalmaz új körülményt, a bíróság a határozat hozatalát mellőzheti.
96. § (1) A hatóságoknak arra kell törekedniük, hogy az előzetes letartóztatás a lehető legrövidebb ideig tartson. Ha a terhelt előzetes letartóztatásban van, az eljárást soron kívül kell lefolytatni.
(2) Az előzetes letartóztatást nyomban meg kell szüntetni, ha elrendelésének oka megszűnt, vagy tartama meghosszabbítás nélkül lejárt. Az előzetes letartóztatás megszüntetésére a vádirat benyújtásáig az ügyész is jogosult.
97. § (1) Az előzetes letartóztatottal szemben csak olyan korlátozásoknak van helye, amelyeket a büntetőeljárás feladatának megvalósítása, vagy a letartóztatást foganatosító intézet rendje szükségessé tesz. Az előzetesen letartóztatott eljárási jogainak gyakorlásában, így különösen a védekezésre való felkészülésben, nem korlátozható.
(2) Az előzetesen letartóztatott
b) hozzátartozójával vagy más személlyel akár szóban, akár írásban ellenőrzés mellett érintkezhet.
1979. évi 11. törvényerejű rendelet a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról
116. § (1) Az előzetes letartóztatást büntetés-végrehajtási intézetben a tárgyalás előkészítése során hozott határozatig az ügyész, ezt követően a bíróság rendelkezése alapján és annak megfelelően kell végrehajtani. Ha a bíróság úgy rendelkezik, a fiatalkorú előzetes letartóztatását javítóintézetben kell végrehajtani.
(4) Az előzetesen letartóztatott az ügyész vagy a bíróság rendelkezése alapján bocsátható szabadon.
118. § (1) Az előzetesen letartóztatott
a) büntetőeljárási jogait gyakorolhatja,
d) hozzátartozóival és – az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság jóváhagyásával – más személyekkel levelezhet, legalább havonta egyszer fogadhat látogatót, és kaphat csomagot,
(2) Az előzetesen letartóztatott levelezési és látogató-fogadási joga – a védőjével való érintkezés kivételével –, valamint a csomagküldeményhez való joga a büntető eljárás eredményessége érdekében korlátozható.
19/1995. (XII. 13.) BM rendelet a rendőrségi fogdák rendjéről
2. § (1) A fogvatartott
a) büntetőeljárási jogait gyakorolhatja, a fogvatartás alapjául szolgáló ügyben eljáró jogi képviselőjével kapcsolatot tarthat,
c) előzetesen letartóztatott hozzátartozójával és – az ügyész, a vádirat benyújtása után a bíróság jóváhagyásával – más személyekkel levelezhet, legalább havonta két alkalommal fogadhat látogatót, hetente két alkalommal kaphat csomagot,
(2) Az előzetesen letartóztatott levelezési és látogató fogadási joga – védőjével, továbbá a 3. § (4) bekezdésének b) pontjában felsorolt szervezetek képviselőivel való érintkezés kivételével –, valamint a csomagküldeményhez való joga a büntetőeljárás eredményessége érdekében korlátozható.
(7) A fogvatartott és hozzátartozója, valamint a (4) bekezdésben nem szereplő más személyek közötti kapcsolattartásra (látogató fogadása) előzetes egyeztetés szerinti időpontban, a rendőrség épületében, ellenőrzés és felügyelet mellett havonta két alkalommal, az idegenrendészeti őrizetes esetén ilyen korlátozás nélkül, alkalmanként 30 perc időtartamban kerülhet sor.
Megállapított tényállás:
	A panaszos ellen a BRFK VIII. ker. Rendőrkapitánysága, majd az ORFK Központi Bűnüldözési Igazgatóság Vizsgálati Főosztálya folytatott büntető eljárást csoportosan elkövetett garázdaság és más bűncselekmények miatt. A nyomozás elrendelésére és az elkövetők őrizetbe vételére 1996. június 11-én került sor.
	A bíróság 1996. június 14-én rendelte el a panaszos letartóztatását a Be. 92. § (1) bekezdés b) pontja alapján. Az előzetes letartóztatás határidejét többszöri hosszabbítás után, utoljára a Legfelsőbb Bíróság hosszabbította meg Bel.IV.298/1997/3. számú végzésével 1997. május 14-ig. További hosszabbításra nem került sor, így a panaszost május 15-én szabadlábra helyezték.
	
A vizsgálat megállapításai:
	A panaszok vizsgálata érdekében megkereséssel fordultam a Legfőbb Ügyészhez és az ORFK KBI Vizsgálati Főosztály vezetőjéhez. A kapott tájékoztatások alapján a következők voltak megállapíthatók:
	A panaszosnak az őrizetbe vétel, illetve a gyanúsítás ellen 1996. június 11-én bejelentett panaszát június 19-én bírálta el a Budapesti V., VIII. és XIII. kerületi Ügyészség. Az előzetes letartóztatás elrendelése és meghosszabbítása ellen 1996. június 14-én, július 11-én, szeptember 10-én és december 12-én bejelentett fellebbezéseket a Fővárosi Bíróság elbírálta és megalapozatlanság miatt elutasította. A bíróság minden esetben megállapította, hogy a fogvatartás indokai továbbra is fennállnak. A gyanúsított védőjének szabadlábra helyezési kérelmeit ugyancsak elutasították.
	A nyomozás során a Fővárosi Főügyészség fokozott felügyeletet gyakorolt az eljárás felett. A KBI Vizsgálati Főosztálya 1997. február 11-én vádemelési javaslattal fejezte be a nyomozást. A Budapesti V., VIII. és XIII. kerületi Ügyészség a nyomozás adataival megegyező tartalmú vádiratot nyújtott be 1997. március 19-én a Pesti Központi Kerületi Bírósághoz.
	A panaszos beadványában sérelmezte a büntetőeljárás elhúzódását, véleménye szerint a büntetőeljárás nem volt megalapozott. A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5. § (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás indokoltságát, az annak során felmerült bizonyítékokat, csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. A szóban forgó esetben erre utaló adatok nem merültek fel. Az előzetes letartóztatás elrendelése és fenntartása az eljárás során mindvégig törvényes és megalapozott volt. A nyomozás során a panaszos és védője által bejelentett panaszok minden esetben törvényes határidőn belül, a jogszabályi előírásoknak megfelelően kerültek elbírálásra.
	A panaszos felesége sérelmezte, hogy az ügy előadója  nem tette lehetővé, hogy férjével 1997. január hónapban és február 11. és 14. között találkozzon. A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy 1997. január 2-án, 15-én és 29-én volt beszélőn a férjénél. A nyomozás február 11-én történt befejezését követően a fogvatartottat a Fővárosi Bv. Intézetbe szállították át, így február hónapban a látogató fogadásának engedélyezése már nem tartozott az előadó hatáskörébe. A gyanúsított feleségét szóban tájékoztatták arról, hogy a továbbiakban a látogatás a büntetés-végrehajtási intézet szabályai szerint történi, ezért látogatási kérelmével a Fővárosi Bv. Intézetet keresse fel.
	Sem a Vizsgálati Főosztályon, sem az ügyészség irattárában nem volt található olyan panasz, amelyben a gyanúsított felesége kifogásolta volna az ügy előadójának a látogatások engedélyezésével kapcsolatos magtartását. Ilyen tárgyú ügyészi vizsgálatra nem került sor.
	A fentieket összegezve, a vizsgálat nem állapított meg a panaszos fogvatartásával kapcsolatban jogsértést vagy alkotmányos visszásságot, ezért a vizsgálatot megszüntetem.

Budapest, 1998. június

Gönczöl Katalin