OBH 3169/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A Vas Népe c. újság 1997. február 22.-i számában "Két férfi, egy eset" címmel megjelent cikkben N. Gy. egy rendőri igazoltatást írt le. A cikk szerint egy lakóházban kéregető - magát B. L.-ként, személyi igazolványával igazoló - személlyel szemben a feltehetően a lakók által kihívott rendőrök testi erőszakot alkalmaztak. A cikk szerint B. L.-t ruházatánál fogva megragadták és levonszolták a lépcsőházból, majd igazoltatták és ezután elengedték. A szerző szerint a rendőrök nem adtak részére felvilágosítást intézkedésük okáról és nevüket, rendfokozatukat sem közölték. A cikk alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az 1993. évi LIX. törvény 16. § (2) bekezdése alapján  hivatalból vizsgálatot rendelt el.  

Érintett alkotmányos jog:
Alk. 2. § (1) bek. Jogállamiság alapelve

Alkalmazott jogszabályok:
1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről
13. § (1) A rendőr jogkörében eljárva köteles intézkedni vagy intézkedést kezdeményezni, ha olyan tényt vagy körülményt észlel, illetőleg hoznak tudomására, amely rendőri beavatkozást igényel. Ez a kötelezettség a rendőrt halaszthatatlan esetben szolgálaton kívül is terheli, feltéve, hogy az intézkedés szükségességének időpontjában intézkedésre alkalmas állapotban van.
15. § (1) A rendőri intézkedés nem okozhat olyan hátrányt, amely nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával.
(2) Több lehetséges és alkalmas rendőri intézkedés, illetőleg kényszerítő eszköz közül azt kell választani, amely az eredményesség biztosítása mellett az intézkedéssel érintettre a legkisebb korlátozással, sérüléssel vagy károkozással jár.
16. § (1) A rendőr kényszerítő eszközt csak a törvényben meghatározott feltételek fennállása esetén alkalmazhat. Nincs helye a kényszerítő eszköz további alkalmazásának, ha az ellenszegülés megtört és a rendőri intézkedés eredményessége enélkül is biztosítható.
20. § (1) A rendőrt az intézkedés során az egyenruhája és az azonosító jelvénye vagy a szolgálati igazolványa igazolja.
(2) Ha a rendőr nem visel egyenruhát, az intézkedés megkezdése előtt köteles a rendőri mivoltát szóban közölni, és – ha az intézkedés eredményességét nem veszélyezteti – magát a szolgálati igazolványával igazolni.
(3) A rendőr az intézkedés befejezése után az intézkedés alá vont személy kérésére köteles az azonosító jelvényének számát közölni vagy szolgálati igazolványát felmutatni, a nevét és a szolgálati helyét megjelölni.
29. § (1) A rendőr a feladata ellátása során igazoltathatja azt, akinek a személyazonosságát meg kell állapítania. Az igazoltatott köteles a személyazonosító adatait hitelt érdemlően igazolni. A személyazonosság igazolására elsősorban a személyi igazolvány szolgál, elfogadható továbbá minden olyan okmány, amelyből az igazoltatott kiléte hitelt érdemlően megállapítható. A rendőr az általa ismert vagy más jelen lévő ismert kilétű személy közlését is elfogadhatja igazolásként.
(2) Az igazoltatás megtagadása esetén az igazoltatott e célból feltartóztatható, az igazoltatás sikertelensége esetén előállítható, és a személyazonosság megállapítása céljából az igazoltatottól ujjnyomat vehető, fényképfelvétel készíthető, továbbá a külső testi jegyek észlelés és mérés alapján rögzíthetők.
(3) Az igazoltatás csak a személyazonosság megállapításához szükséges ideig tarthat. Az igazoltatottal az igazoltatást követően kérelmére közölni kell az igazoltatás okát, kivéve, ha az a közbiztonság érdekét veszélyezteti. 
47. § A rendőr – intézkedése során – az ellenszegülés megtörésére testi erővel cselekvésre vagy a cselekvés abbahagyására kényszerítést (testi kényszert) alkalmazhat.

3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról
7. § (1) A rendőri intézkedést – ha az intézkedés jellegéből vagy a körülményekből más nem következik – a napszaknak megfelelő köszönéssel, a polgár nemének, életkorának megfelelő megszólítással – ha a rendőr egyenruhát visel – tisztelgéssel és a tervezett intézkedés közlésével kell megkezdeni. Polgári ruhában intézkedő rendőr szolgálati igazolványa felmutatásával igazolja a rendőrséghez tartozását és intézkedési jogosultságát.
(2) Ha a polgár a rendőr első felszólításának nem tesz eleget, az intézkedő rendőr "A törvény nevében!" figyelmezteti, hogy szigorúbban lép fel.
32. § (1) Az igazoltatás során a rendőr elkéri az igazoltatott személyi igazolványát vagy egyéb, személyazonosságot igazoló okmányát. Ha az okmány valódisága kétséges, a rendőr ellenőrző kérdéseket tehet fel. Felszólítja az igazoltatott személyt adatainak bemondására, a bemondott adatokat az okmánnyal összehasonlítja. Ha a körülmények indokolják az igazoltatott személy adatait körözési nyilvántartásban is ellenőrizni kell.
(2) Az igazoltatás során meg kell állapítani a személy azonosságát, és igazoltató lapon rögzíteni kell annak a személynek az adatait, akinél ez a további intézkedéshez, eljáráshoz szükséges, vagy egyéb körülmények ezt indokolják. Az igazoltató lapra fel kell írni:
a) a személy családi és utónevét (asszonyoknál a leánykori nevet is);
b) a születési helyét, idejét;
c) anyja leánykori nevét;
d) lakcímadatait (lakóhelyét, tartózkodási helyét);
e) személyi igazolvány vagy a személy azonosítására alkalmas más igazolvány sorozatát és számát;
f) az igazoltatás helyét, idejét, okát.
(3) Az Rtv. 24. § (4) bekezdésében meghatározott intézkedéskor az igazoltatást kérő állampolgár adatait is a rendőrkapitányság adhatja ki. Az intézkedésről a rendőr a szolgálat befejezését követően haladéktalanul írásos jelentést tesz.
51. § (1) A rendőr szolgálata jogszerű teljesítésekor köteles intézkedéseinek érvényt szerezni, ennek érdekében előzetes figyelmeztetés után joga van kényszerítő eszközök alkalmazására. Ha a figyelmeztetést a körülmények nem teszik lehetővé, a kényszerítő eszközök előzetes figyelmeztetés nélkül is alkalmazhatók.
(2) A rendőr kényszerítő eszköz alkalmazása során a testi épséghez fűződő jogokat köteles tiszteletben tartani, és a testi épséget csak a legszükségesebb mértékben veszélyeztetheti.
(3) A kényszerítő eszközök alkalmazását követően a rendőr elöljárója vizsgálja annak szükségességét, jogszerűségét, az arányosság követelményének megtartását, melynek során:
– meghallgatja azt, aki a kényszerítő eszköz alkalmazása során megsérült, valamint az eseménynél jelenlévő személyeket;
– szükség esetén tisztázza a rendőr jelentésében észlelt ellentmondásokat.
(4) Megállapításairól részletes jelentést készít. Ha a megállapítása szerint a kényszerítő eszközök alkalmazására törvényes feltételek hiányában került sor, az intézkedő rendőr ellen az eset súlyának megfelelő eljárást kezdeményez.
52. § (1) A kényszerítő eszközök meghatározásának sorrendje fokozatosságot is jelent, súlyosabb kényszerítő eszköz csak akkor alkalmazható, ha az enyhébb kényszerítő eszköz alkalmazása nem vezetett eredményre, vagy sikere eleve kilátástalan.
(2) A kényszerítő eszközök alkalmazása során ellenszegülésnek (Rtv. 47. §) kell tekinteni azt a célzatos, fizikai erőkifejtéssel járó tevékenységet, amely a rendőrt jogszerű intézkedésének megkezdésében, folytatásában vagy befejezésében akadályozza, így különösen, ha valaki élet, testi épség elleni fenyegetéssel vagy fizikai erőszakkal akadályozza, hogy a rendőr valahová belépjen, valahol tartózkodjon, valahonnan távozzon, valakit személyes szabadságában korlátozzon, illetőleg valakivel szemben intézkedést foganatosítson.
(3) A kényszerítő eszköz alkalmazását előzze meg:
a) a jogellenes magatartás abbahagyására való felszólítás, "a törvény nevében" szavak előrebocsátásával;
b) figyelmeztetés, hogy kényszerítő eszköz alkalmazása következik.
(4) Előzetes figyelmeztetés nélkül a kényszerítő eszköz csak akkor alkalmazható, ha a késedelem veszéllyel járna.
(5) A kényszerítő eszközök alkalmazásáról a rendőr jelentést készít, amely tartalmazza:
a) hol, mikor, kivel szemben, milyen kényszerítő eszközt használt, és ennek mi volt az indoka;
b) eleget tett-e a (3) bekezdés a) és b) pontjaiban meghatározott kötelezettségének, ha nem, ennek mi volt az oka;
c) keletkezett-e sérülés, és milyen fokú, illetve keletkezett-e dologban anyagi kár;
d) mi történt a sérülttel;
e) ha támadás miatt történt a kényszerítő eszköz alkalmazása, mi volt a támadásra használt eszköz;
f) a tanúk adatait;
g) az alkalmazást lehetővé tevő törvényhelyre való hivatkozást.
53. § (1) Kényszerítő eszköz alkalmazása feltételeinek fennállása esetén testi kényszert akkor kell alkalmazni, ha a rendőri erőfölény vagy az intézkedés alá vont személy állapota, magatartása folytán súlyosabb kényszerítő eszköz alkalmazása nem indokolt.
(2) A testi kényszer alkalmazása során a rendőr felhasználhatja az önvédelmi fogásokat is.

17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet az egyes szabálysértésekről
27. § (1) Aki nyilvánosan vagy házalva kéreget, ötezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.

Megállapított tényállás:
	A cikkből nem derült ki sem az intézkedés helye, sem az időpontja, sem pedig az, hogy a rendőrök tettek-e feljelentést a személy ellen. A forrás alapján feltehető volt, hogy az esemény Vas megyében történt, ezért ellenőrzése és pontosítása érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az 1993. évi LIX. tv. 18. § (2) bekezdés alapján felkérte a Vas Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét,  hogy vizsgáltassa ki a történteket és az eredményről adjon tájékoztatást.
	A Vas 	Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője az eseményt államigazgatási eljárás keretében kivizsgáltatta és ennek eredményéről a következő tájékoztatást adta:
1997. február 12-én B. L. egy szombathelyi társasházban lakásról-lakásra járva kéregetett, ezért az egyik lakó értesítette a rendőrséget az eltávolítása érdekében. Baranyai már több alkalommal koldult a házban és elutasítás esetén agresszíven viselkedett, a lépcsőházban elhelyezett tárgyakat összetörte, időnként a szükségét is itt végezte. A lakók már korábban is több alkalommal kértek vele szemben rendőri intézkedést.
	A rendőrjárőrök a kapitányság ügyeletének utasítására érkeztek a helyszínre, Baranyait felszólították a távozásra, majd - szemmel látható ittasságára is tekintettel - lekísérték a lépcsőházból az utcára. Itt koldulás szabálysértése miatt szóban figyelmeztették, majd megkérték, hogy lehetőleg a lakására távozzon, de ennek Baranyai nem tett eleget. Mintegy másfél órával később a Király utca 7. sz. házból kértek a lakók rendőri intézkedést, mivel Baranyai több lakásba becsengetve kéregetett.
	A Szombathelyi Polgármesteri Hivatal kimutatása szerint B. L. ellen ebben az évben már tizenhárom alkalommal tettek feljelentést koldulás és csendháborítás szabálysértése miatt.
	Az államigazgatási eljárás során a ház lakói közül öt főt hallgattak meg tanúként, akik részben vagy egészben szemtanúi voltak a rendőri intézkedésnek. A tanúk között volt N. Gy. újságíró is, aki a vizsgálat alapjául szolgáló cikket írta. A tanúk közül ketten nyilatkoztak úgy, hogy a rendőrök földre döntötték Baranyait, majd ülő helyzetbe felemelve a kabátja gallérjánál fogva húzták ki a lépcsőházból. Három tanú - közülük az egyik közvetlenül Baranyai mellett állt - azt állította, hogy a rendőrök testi kényszert nem alkalmaztak, de Baranyait - ittassága miatt és mivel "elhagyta magát" - emelni, támogatni kellett. Az ellentmondásokat a szembesítés során sem sikerült feloldani.
	Az intézkedő rendőrök tagadták, hogy testi kényszert alkalmaztak volna, az intézkedésről csak egy igazoltató lapot állítottak ki és ennek alapján készült a jelentésük.
	B. L.-t az eljárás során a lakásán nem sikerült megtalálni, idézésre nem jelent meg, így kihallgatni nem sikerült. 
	A cikk szerzője írásában kifogásolta azt is, hogy a rendőrök nem mondták meg neki a nevüket és beosztásukat. A rendőrségről szóló törvény szerint a rendőr az intézkedés alá vont személlyel köteles - kérésre - a nevét és a szolgálati helyét közölni. N. Gy.-vel szemben nem történt intézkedés, ezért a rendőrök nem követtek el semmilyen jogsértést, amikor kérésére nem közölték vele intézkedésük okát és adataikat. N. Gy. az eljárás során tájékoztatást kapott a rendőrségi törvény ezzel kapcsolatos rendelkezéséről.
A Vas Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője intézkedett, hogy az érintett parancsnokok a közterületi szolgálatot ellátó rendőrök eligazításához használják fel a vizsgálat tapasztalatait.
	Az ügyben a körülmények teljes körű tisztázása a további intézkedésektől sem várható, ugyanakkor az eddigiek alapján alkotmányos jogsérelem nem állapítható meg. A főkapitányság vezetője megtette a jogsértések megelőzéséhez szükséges intézkedéseket, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosának intézkedésére nincs szükség. 

Budapest, 1997. július

Gönczöl Katalin