OB 3076/1997.
az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
jelentése
Előadó: dr. Garamvári Miklós

A vizsgálat megindítása

A Panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert sérelmezte Siófok Város Önkormányzata Képviselő Testületének helyi adók tárgyában alkotott rendeletének módosítását az építményadó alóli mentesség vonatkozásában.

Az ügyben a vizsgálatot 1997. július 10-én megindítottam.

A megállapított tényállás

Siófok Város Önkormányzatának helyi adókról szóló, 7/1991 (III.28) rendeletét módosította a Képviselő Testület által alkotott 35/1996 (XII.19) rendelet.  A módosító rendelet 2. §-a az alaprendelet 36. §-át az alábbi szövegrésszel egészítette ki:

"35. Tényleges bentlakás: A rendelet 21. § a-f./ pontja alapján járó építményadó mentesség szempontjából az adó alanyt akkor kell ténylegesen bent lakónak tekinteni, ha életvitelszerűen -egész éven át- az építményben lakik, Siófokon vagy más településen nincs bejelentett tartózkodási helye, és nincs tulajdonában, vagy haszonélvezeti és bérleti jogában másik állandó tartózkodásra alkalmas építménye vagy építményrésze.

Az érintett alkotmányos jog:

Az országgyűlési biztos eljárása során a következő alkotmányos jogokat vizsgálta az üggyel kapcsolatban:

1. A Magyar Köztársaság Alkotmányának 13. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

2. A Magyar Köztársaság Alkotmányának 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Álláspontom szerint a sérelmezett értelmező rendelkezés ütközik az Alkotmányban deklarált, tulajdonhoz való alkotmányos alapjoggal valamint a jogállamiság alkotmányos elvével.    

Az Alkotmánybíróság már több határozatban -elvi éllel- fejtette ki, hogy a tulajdonjog alkotmányos alapjog, amelyet ugyan törvényben korlátozni lehet, de – az Alkotmány 8. § (2) bekezdése szerint – az alapvető jog lényeges tartalma még törvény által sem korlátozható.

A korlátozás nem alkotmányellenes akkor, ha elkerülhetetlen, vagy ha arra kényszerítő ok szolgáltat alapot, s a korlátozás súlya a korlátozással elérni kívánt céllal arányban van [7/1991. (II. 28.) AB, ABH 1991. 26., 11/1993. (II. 27.) AB, ABH 1993. 110.].

A sérelmezett rendelkezés a gyakorlati jogalkalmazás során nem alkalmazható, mert az általa értelmezett tényleges bentlakásba olyan élethelyzetek is beleérthetők, amelyek rendeleti úton való korlátozása -álláspontom szerint- indokolatlan. Az önkormányzati testületnek viszonylag széles körű mérlegelési jogköre van a helyi adókról szóló, többször módosított, 1990. évi C. törvény alapján adható mentességek tekintetben. Ez a mérlegelési jogkör azonban nem korlátlan. Jogalkotói felhatalmazással való visszaélésnek minősül ugyanis, ha a rendelet a mentesség alóli megvonás lehetőségének körébe vonja például az ország más megyéjében vagy akár külföldön, öröklés vagy ajándékozás jogcímén való tulajdonszerzést is. 

Tekintettel arra, hogy Siófok Város Önkormányzatának Képviselő Testülete a helyi adókról szóló, 7/1991 (III.28) rendelete a tényleges bentlakás definícióját indokolatlanul kiterjesztően értelmezte, a tulajdonjog korlátozásával valamint a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményének megsértésével alkotmányos visszásságot okozott.

A visszásság orvoslása érdekében az alábbi ajánlást teszem:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló, 1993. évi LIX. törvény 25. §-a alapján felkérem Siófok Város polgármesterét, hogy, a Siófok Város Önkormányzatának Képviselő Testülete által, a helyi adókról szóló, többször módosított, 7/1991 (III.28) rendeletének a tényleges bentlakás fogalmának szükséges és elégséges definiálása érdekében intézkedni szíveskedjék.

Budapest, 1997. augusztus 21.

										Gönczöl Katalin