OBH 2775/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása

A panaszos a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Egészségbiztosítási Pénztár eljárása miatt fordult segítségért az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyetteséhez.

Érintett alkotmányos jogok

Szociális biztonsághoz való jog [Alk. 70/E. § (1-2) bek.]

Alkalmazott jogszabályok

A társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. tv. (T.)
A gazdasági társaságokról szóló 1988. évi VI. törvény

Megállapított tényállás

1987. december 29-én alakult meg a "YETI" Sporteszközöket készítő Gmk három taggal, az egyik tag a panaszos. 1988. július 4-étől a Gmk tagjainak létszáma két főre csökkent, ettől az időponttól a Gmk képviselője a panaszos gyermeke volt.

A Gmk-nak a Pénztárnál vezetett 48265-7 törzsszámú folyószámláján már 1992-ben jelentős tartozást tartottak nyilván, az 1992. július 31-ig előírt járulékok és az 1992. augusztus 31-ig teljesített befizetések figyelembevételével a tartozás összege 800.648 Ft. Ezen tartozás megfizetésére a Gmk képviselője 30 napos fizetési halasztást kapott a Pénztártól, de a fizetési halasztásnak nem tett eleget, a tartozást nem rendezte. 1993. évben a Pénztár hat ízben küldött tartozásról értesítést a Gmk részére, melyek "nem kereste" jelzéssel érkeztek vissza.

A panaszos 1994. február 18-án bejelentette a Pénztárnál, hogy a Gmk képviselője, fia 1994. január 22-én életét vesztette és neki ezt követően jutott tudomására, hogy fia a Gmk-t - elmondásával ellentétben - nem szüntette meg. Egyidejűleg eljárt a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Cégbíróságon, ahol bejelentésére a Cégbíróság Cg.21.257/1987/17. számú, 1994. június 28-án kelt végzésével megállapította a Gmk 1994. január 22. napjával történő megszűnését és értesítette a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróságot, hogy felszámolási eljárásnak van helye.

Ugyanakkor 1994. augusztus 16-án a panaszos kérelmet terjesztett elő a tartozás teljes összegének elengedésére. A pénztár a kérelmet -  arra való hivatkozással, hogy az kizárólag teljes elengedésre irányult és a társadalombiztosítási járuléktartozás (tőke) még különös méltányosságból sem engedhető el - elutasította. Ekkor a tartozás összege a következő volt:

	járulék (1994. január 31-ig):			721.903 Ft
	késedelmi pótlék (1994. június 30-ig):	783.137 Ft
	összesen:                                                     1.505.040 Ft

A Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság a YETI Gmk felszámolására Fpk. 180/1994/5. számú, 1995. január 5-én kelt végzésével felszámolót jelölt ki. A felszámolási eljárásban a Pénztár 1.741.850 Ft összegben jelentette be hitelezői igényét.

A Gmk-nak vagyona nem volt, iratanyaga nem volt fellelhető, ezért a felszámoló kérte az egyszerűsített felszámolási eljárást és a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság az 1995. augusztus 8-án jogerőre emelkedett Fpk.180/1994/9. számú végzésével a Gmk felszámolását befejezetté nyilvánította.

A gazdasági társaságokról szóló 1988. évi VI. törvény 75. § (1) bekezdése szerint: "A társaság kötelezettségeiért elsősorban a társaság felel saját vagyonával. Amennyiben a társasági vagyon a követelést nem fedezi, a tagok saját vagyonukkal korlátlanul és egyetemlegesen felelnek. A felelősség kizárása vagy korlátozása harmadik személlyel szemben hatálytalan."

A fentiekre tekintettel a Pénztár a panaszos részére fizetési felszólítást küldött 1996. május 7-én, melyet átvett. Ezt követően végrehajtási lap került kiállításra az 1975. évi II. törvény 104/A. §-a alapján. 1996. szeptember 2-án személyesen jelent meg  panaszos a Pénztárnál, az ekkor készült jegyzőkönyv tartalmazza, hogy a Jósa András Kórházban áll közalkalmazotti jogviszonyban, végrehajtási eljárásban lefoglalható ingósággal nem rendelkezik, a 2 szobás lakása kizárólagos tulajdonában áll. 

1996. szeptember 12-én a panaszos részletfizetési kérelemmel fordult a Pénztár igazgatójához, kérte a tőketartozás (724.988 Ft ) havi 2.000 Ft-os részletekben történő megfizetésének engedélyezését és a fennálló késedelmi pótlék (1996. április 30-ig) 1.417.979 Ft elengedését.

A végrehajtók 1996. november 18-án helyszíni eljárás keretében ingófoglalást kíséreltek meg, de a panaszos tulajdonát képező ingóságot - a mentes vagyontárgyakon felül - nem tudtak foglalni. Ezt követően határozattal rendelte el a pénztár a lakás ingatlan-végrehajtását, a tartozás részletekben történő megfizetéseinek fedezeteként. A határozat "nem kereste" jelzéssel érkezett vissza a Pénztárhoz. 

A Pénztár vezetője 1996. december 19-én kelt határozatában engedélyezte a 724.988 Ft járuléktartozás részletekben történő megfizetését a következők szerint: 1997. január 10-ig 4.988 Ft-ot, ezt követően  minden hónap 10-éig 144x5.000 Ft megfizetésével. 

A részletfizetést engedélyező határozat "nem kereste" jelzéssel érkezett vissza, majd az 1997. március 7-én kelt fizetési felszólítás is ily módon érkezett vissza a Pénztárhoz. A panaszos ezt követően több szervhez fordult (Belügyminisztérium, Országos Egészségbiztosítási Pénztár), azonban a Megyei Egészségbiztosítási Pénztárt nem kereste fel, ismét a kérelmére méltányosságból engedélyezett részletfizetési kötelezettségre (lehetőségre) a megállapodást megkötni. 

Az OEP a kérelmet intézkedésre megküldte a Megyei Egészségbiztosítási Pénztárnak, mely az ügy rendezése érdekében felhívást küldött a panaszosnak. Mind a felhívás, mind a munkabér letiltásról szóló értesítés a Pénztárhoz "nem kereste" jelzéssel érkezett vissza.

A Megyei Egészségbiztosítási Pénztár munkáltatónak megküldött letiltási rendelvénye alapján annak foganatosítása megkezdődött. A Megyei TÁKISZ 1998. januárban 15.672 Ft-ot, 1998. február 14.007 Ft-ot, márciusban 23.407 Ft-ot, áprilisban 16.478 Ft-ot utalt át a Gmk-nak a Megyei Egészségbiztosítási Pénztárnál vezetett számlájára.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettese a vizsgálat eredményeként megállapította, hogy a panaszos nyugdíjas korú kórházi dolgozó az 1988. július 4-én alapított Gmk tagjaként, tekintettel arra, hogy a vállalkozás sikertelen volt, majd tönkre ment, nehéz anyagi helyzetbe került. Súlyosbította körülményeit és szinte megoldhatatlan gondok elé állította, hogy fia, aki a Gmk képviselője volt, gyakorlatban az ügyeket intézte, gázolás áldozata lett és a panaszos szerint az elkövetőt, aki cserbenhagyta áldozatát, nem tudta a rendőrség elfogni.

A panaszosnak az 1994. augusztus 16-án beterjesztett méltányossági kérelmét a Pénztár nem tartalma szerint, a jogszabályban biztosított méltányossági jogkör keretében bírálta el, hanem annak szövege szerint. Mivel valóban a társadalombiztosítási járulék-tartozás (tőke) elengedésére a jogszabály nem ad lehetőséget, a késedelmi pótlék méltányosságból történő elengedését a kérelemtől eltérően nem is vizsgálták. 

A méltányossági jogkörben hozott döntések ellen jogorvoslati lehetőség nincs. Ezt követően pedig a Pénztár 1996. december 19-én kelt és részletfizetést engedélyező határozatban foglaltak a panaszos közreműködéseinek hiánya miatt nem léphetett hatályba. A jelenlegi letiltás eredményeként jóval magasabb összegben egyenlítődik ki a tartozás, mint amilyen mértékben - a panaszos korábbi kérelme szerint havonta 2.000 Ft-tal vállalta volna a részletfizetést. Súlyosbítja a helyzetet, hogy megállapodás a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultságról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. tv. 53. §-a szerint a munkabéréből levont összegek késedelmi pótlékra kerülhetnek elszámolásra és nem a tőketartozás összegét csökkentik.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettese a vizsgálat során alkotmányos jogsérelmet nem állapított meg, további vizsgálatot hatáskör hiányában lezártnak tekinti. 

Felhívja a panaszos figyelmét, hogy a törvény által biztosított méltányossági lehetőségek biztosítása érdekében szükséges a személyes közreműködése, nevezetesen a Megyei Egészségbiztosítási Pénztár Igazgatójával az engedélyezhető részletfizetésről, majd a tőketartozás megfizetését követően a késedelmi pótlék elengedéséről szóló megállapodás aláírására. 

Felkéri a Megyei Egészségbiztosítási Pénztár Igazgatóját, hogy az ügy összes körülményeire, a panaszos rendkívül nehéz élethelyzetére tekintettel szíveskedjék a törvény által biztosított méltányossági lehetőségek maximális alkalmazásának módját megvizsgálni.

Budapest, 1998. június

Dr. Polt Péter