OBH 2666/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Ludányiné Dr. Sasadi Zsuzsanna

A vizsgálat megindulása

	Budapesti lakos fordult panasszal az országgyűlési biztosi hivatalhoz, a kötelező gépjármű felelősségbiztosításról szóló kormányrendeletben észlelt alkotmányos visszásság miatt. Beadványa szerint a rendelet sérti a állampolgárok alkotmányos jogait. A gépjárművek műszaki vizsgáját ugyanis úgy végzik csak el, ha igazolják a kötelező gépjármű felelősségbiztosítás befizetését. A beadvány írója  úgy látja, hogy az üzleti biztosítók  a kötelezően előírt biztosítási formán csak nyernek, mivel az állampolgároknak kötelező a szerződést megkötni.  A törvénytisztelő állampolgárok veszítenek csak ezen, mert ők önkéntesen követik a jogi előírásokat és a kötelező szerződést megkötik.
Ugyanakkor a  biztosító társaságok a Casco biztosítást nagy értékű járművekre már nem hajlandók szerződést kötni.

	A vizsgálat a jogbiztonsághoz való jog sérelmének gyanúja miatt 1997. február 13.-án indult.

Megállapított tényállás

	A panaszos beadványában részletesen indokolva kifejti, hogy a gépjármű üzembentartójának kötelező felelősségbiztosításáról szóló 58/1991.(IV.13.) Kormányrendelet alapvető állampolgári jogot sért. Véleménye szerint  önmagában már az nem egyeztethető össze a jogbiztonság elvével, hogy a gépjárművek felelősségbiztosítását az állam kötelezővé teszi, még akkor is, ha ez a szerződési formát az európai jogrendben már régóta alkalmazzák. Sérelmezi, hogy a rendelet a gépkocsik műszaki vizsgájának egyik feltételévé teszi annak igazolását, hogy a biztosítási díjat fizeti a jármű tulajdonosa. A beadvány írójának az álláspontja, hogy az állampolgárokat rákényszerítik olyan magánjogi szerződés megkötésére, melynek tartalmával, feltételeivel nem ért egyet. Szerinte a kialakított szerződési rendszer diszkriminatív,  függ a gépjárművek hengerűrtartalmától. Hasonlóan ítéli meg a bonus-malus rendszer alkalmazását a díjfizetés vonatkozásában.

Az ügy jogszabályi háttere

1959. évi IV. törvény
a Polgári Törvénykönyvről

A biztosítás
1. Közös szabályok

536. § (1) Biztosítási szerződés alapján a biztosító meghatározott jövőbeni esemény (biztosítási esemény) bekövetkeztétől függően bizonyos összegnek megfizetésére vagy más szolgáltatás teljesítésére, a biztosított, illetőleg a másik szerződő fél pedig díj fizetésére kötelezi magát.

A felelősségbiztosítás

559. § (1) Felelősségbiztosítási szerződés alapján a biztosított követelheti, hogy a biztosító a szerződésben megállapított mértékben mentesítse őt olyan kár megtérítése alól, amelyért jogszabály szerint felelős.
(2) A biztosító a megállapított kártérítési összeget csak a károsultnak fizetheti; a károsult azonban igényét közvetlenül a biztosító ellen nem érvényesítheti. A biztosított csak annyiban követelheti, hogy a biztosító az ő kezéhez fizessen, amennyiben a károsult követelését ő egyenlítette ki.
(3) A biztosítót a károsulttal szemben a biztosított szándékos vagy súlyosan gondatlan magatartása sem mentesíti. A szándékos károkozás, továbbá a súlyos gondatlanságnak a szerződésben megállapított eseteiben azonban követelheti a biztosítottól a kifizetett biztosítási összeg megtérítését, kivéve ha a biztosított bizonyítja, hogy a károkozó magatartás nem volt jogellenes.
(4) A biztosított és a károsult egyezsége a biztosítóval szemben csak akkor hatályos, ha azt a biztosító tudomásul vette, a biztosított bírósági marasztalása pedig csak akkor, ha a biztosító a perben részt vett, a biztosított képviseletéről gondoskodott, vagy ezekről lemondott.

1995. évi XCVI. törvény
a biztosítóintézetekről és a biztosítási tevékenységről

Kötelező biztosítás

69. § (1) Biztosítási szerződéskötési kötelezettséget 1998. január 1. után csak törvény állapíthat meg. Az 1997. december 31. előtt törvénynél alacsonyabb szintű jogszabályban előírt biztosítási kötelezettségek 1998. január 1. napján megszűnnek.
(2) A biztosító köteles a kötelező gépjármű-felelősségbiztosítási ágazat költségeit és biztosítástechnikai tartalékait más biztosítási ágazattól számvitelileg elkülöníteni. Ugyanez érvényes minden törvényben előírt szerződéskötési kötelezettségre.

Az ügyfelek tájékoztatása

102. § (1) A biztosítónak a szerződés megkötése előtt írásban, közérthető módon, egyértelműen és részletesen tájékoztatást kell adnia a szerződést kötni kívánó ügyfélnek a biztosító főbb adatairól (a társaság neve, jogi formája, címe) és a biztosítási szerződés jellemzőiről. A biztosítási szerződésre vonatkozó tájékoztatás fontosabb jellemzőit a 6. számú melléklet tartalmazza.
(2) A biztosító a szerződés megkötése előtt köteles beszerezni az ügyfél arra vonatkozó írásbeli nyilatkozatát, hogy az (1) bekezdésben meghatározott tájékoztatást megkapta.
(3) Ha a biztosító elfogadó nyilatkozatát bélyeg, igazoló jegy vagy pecsét tanúsítja, a biztosító köteles a biztosítás megkötésének helyén az (1) bekezdésben meghatározottakat tartalmazó tájékoztatót kifüggeszteni.

A FELÜGYELET JOGÁLLÁSA, MŰKÖDÉSE, TEVÉKENYSÉGE
A Felügyelet feladata

106. § (1) A Felügyelet feladata, hogy – mint szakmai felügyeletet gyakorló szerv – e törvény előírásainak megfelelően

g) a biztosítottak (szerződők, kedvezményezettek) biztosító általi pontos, közérthető és időbeni tájékoztatásának a megvalósítását.

58/1991. (IV. 13.) Korm. rendelet
a gépjármű üzembentartójának kötelező felelősségbiztosításáról

1. § (1) Gépjármű a közúti forgalomban csak akkor vehet részt, ha üzembentartója érvényes gépjármű-felelősségbiztosítási szerződéssel (a továbbiakban: biztosítási szerződés) rendelkezik.
(2) A Magyar Köztársaság területén közlekedő gépjármű üzembentartója köteles biztosítási szerződést kötni.
(3) A biztosítási szerződés alapján az e rendeletben és a mellékletében foglaltak szerint a biztosító a gépjármű üzemeltetése során okozott kárt megtéríti. A biztosítás kiterjed arra a kárra is, amelyért a biztosított munkaadói minőségben felel, ha az üzemi balesetet a gépjármű üzemeltetésével okozták.
3. § (1) Gépjárművet forgalomba helyezni, a forgalmi engedélybe tulajdonjoggal kapcsolatos bejegyzést tenni, a gépjármű rendszámtábláját cserélni, a gépjármű időszakos műszaki felülvizsgálatát elvégezni csak akkor szabad, ha a kötelező felelősségbiztosítás fedezetének fennállását igazolták.
(2) A biztosítási fedezet fennállását a biztosító által kiállított igazolás vagy biztosítási szerződés tanúsítja, amelyet az üzembentartó köteles a közúti közlekedés rendőrhatósági igazgatásáról szóló jogszabályban meghatározott forgalmi engedélyt kiadó szervnek (a továbbiakban: forgalmi engedélyt kiadó szerv) rendelkezésére bocsátani.
A forgalmi engedélyt kiadó szerv az igazoláson feltünteti a forgalmi rendszámot, a forgalmi engedély számát, kiadásának időpontját és az igazolás egy példányát az üzembentartónak átadja, a másodpéldányt pedig haladéktalanul visszaküldi a biztosítónak.
(3) A biztosító a Belügyminisztérium központi gépjármű-nyilvántartó szervét (a továbbiakban: nyilvántartó) haladéktalanul értesíteni köteles a biztosítási szerződés megkötéséről, továbbá, ha a biztosítási igazolás érvényét vesztette (a biztosítási szerződés nem jött létre vagy a korábban kötött szerződés megszűnt).
A nyilvántartó összesített nyilvántartást vezet a forgalmi engedéllyel ellátott gépjárművekre megkötött kötelező gépjármű felelősségbiztosítási szerződésekről; a károsult megkeresésére felvilágosítást ad a károkozó gépjármű adatairól. A károsult megkeresésére a Magyar Biztosítók Szövetsége is köteles felvilágosítást adni a károkozó üzembentartó gépjármű felelősségbiztosítási adatairól.
(4) Ha megállapítást nyer, hogy a gépjárműre nincs érvényes biztosítási szerződés a nyilvántartó értesítése alapján az üzembentartó lakhelye (székhelye) szerinti illetékes rendőrhatóság tizenöt napon belül az üzembentartót felhívja a biztosítási szerződés megkötésének igazolására. Amennyiben az üzembentartó a felhívás kézhezvételétől számított nyolc napon belül a biztosítási szerződés fennállását nem igazolja, a rendőrhatóság a forgalmi engedélyt és a rendszámtáblát határozattal visszavonja. A határozattal szembeni jogorvoslatnak halasztó hatálya nincs.
4. § (1) A forgalmi engedélyköteles gépjármű üzembentartója a biztosítási szerződés megkötését tanúsító bizonylatot (kötvény, igazolólap) köteles a forgalmi engedéllyel együtt tartani és a jogszabályok által meghatározott esetekben felmutatni.
(2) Ha a gépjármű üzemben tartásához forgalmi engedélyre nincs szükség (nem forgalmi engedélyre köteles gépjármű), a gépjármű a közúti forgalomban csak akkor vehet részt, ha a gépjárművön a biztosítási szerződés fennállását tanúsító jelzés van. A biztosítási szerződés fennállását tanúsító jelzést és a biztosítási kötvényt a biztosítási díj megfizetése ellenében szolgáltatja ki a biztosító.

Melléklet az 58/1991. (IV. 13.) Korm. rendelethez
A gépjármű-felelősségbiztosítás általános feltételei

9. § (1) A biztosító az általa kifizetett kártérítési összeg megtérítését követelheti:
a) attól a vezetőtől, aki a gépjárművet az üzembentartó vagy az egyébként jogosan használó engedélye nélkül vezette;
b) a biztosítottól, több biztosított esetén bármelyiküktől vagy egyetemlegesen, ha a kárt jogellenesen, szándékosan okozták;
c) a biztosítottól, több biztosított esetén bármelyiküktől vagy egyetemlegesen, ha a gépjárművet alkoholos vagy hasonlóan ható szertől befolyásolt állapotban, vagy gépjárművezetésre jogosító engedély (igazolvány) nélkül vezették, illetve, ha annak vezetését ilyen személynek adták át, kivéve, ha bizonyítják, hogy a gépjárművet engedéllyel vezető esetében a gépjárművezetői engedély meglétét alapos okból feltételezték, illetve a vezető alkoholosan, vagy hasonlóan ható szertől befolyásolt állapotát nem ismerhették fel (Alkoholos befolyásoltságnak tekinthető a 0,8 ezreléket meghaladó véralkoholszint.);
d) az üzembentartótól, ha a balesetet a gépjármű súlyosan elhanyagolt műszaki állapota okozta;
e) a vezetőtől, ha a kárt segítségnyújtás elmulasztásával, illetve foglalkozás körében elkövetett szándékos veszélyeztetéssel okozták;
f) a biztosítottól, ha a szerződés megkötésekor, a biztosítási esemény bekövetkezésekor, vagy egyébként terhelő közlési, változás-bejelentési, kárbejelentési kötelezettségét nem teljesítette, s ez a biztosító fizetési kötelezettségét lényegesen befolyásolta.

	Az érintett alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény
A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

	A független demokratikus jogállamisághoz szervesen kapcsolódik a jogbiztonság elvének maradéktalan érvényesülése. Az Alkotmány 2 § -ában meghatározott elvnek elengedhetetlen része az, hogy az állampolgárok a hatályos jogszabályokban foglaltakról megfelelő tájékoztatást kapjanak.  A jogvégzettséggel nem rendelkező állampolgárok a szerződéskötések megkötésekor csak akkor válhatnak egyenrangú felekké, ha a szerződések lényegét, tartalmát megfelelő módon ismertetik velük. Ugyanakkor a jogalkotók felelőssége, ha a jogszabályok megfogalmazásai nem válnak közérthetőkké. A jelenlegi átmeneti társadalmi formából adódik, hogy a lakosság életkörülményei megromlottak, ezért nem várható el, hogy a mindennapi életben a legegyszerűbb szerződések megkötésével jogi ismeretekkel rendelkező szakembert  bízzanak meg. Ezért szükséges a hatályos jogszabályok közérthetősége, illetve az előnyösebb pozícióból tárgyaló, gyakran a szerződés tárgyban speciális jogismerettel rendelkező szerződő felek a megfelelő tájékoztatást nyújtsák a jogvégzettséggel nem rendelkező állampolgároknak.

A vizsgálat megállapításai

	A vizsgálat során megállapítottam, hogy a panaszos az egész biztosítási konstrukciót tévesen értelmezi. A biztosítási tevékenység egy gazdasági folyamat, mely az egyedi esetekben bekövetkezhető vagyoni károsodások kiegyenlítésére szolgál oly módon, hogy a biztosítási szolgáltatás  ellenértékét a kockázatvállalás mértékéhez viszonyítva üzleti és tudományos eszközök segítségével meg lehet állapítani. Tehát a kockázat mértéke, illetve ennek ismeretében a biztosítási díj  kiszámíthatóvá válik. Valamennyi konstrukció alapja tehát az, hogy a biztosítók a kockázat mértékét be tudják határolni. Ettől jelentősen eltérnek a kötelező gépjármű felelősségbiztosítások. Magyarországon ugyanis nincs meghatározva a kártérítés felső határa. Így a biztosító intézetek kiszámíthatatlan mértékű kockázatot vállalnak ( A kár ugyanis pl. egy környezetszennyezést okozó tehergépkocsi esetében akár több millió Ft-t is jelenthet. Vagy ha a baleset maradandó egészségromlást okoz, a károsulnak egy életen át kell fizetnie a megállapított életjáradékot.) A felelősségbiztosítások lényege tehát, hogy a biztosítók arra vállalnak  kockázatot, hogy ha a jövőben a biztosított jogellenesen kárt okoz, a kárt a károsultnak megtéríti, azaz a szerződő helyett helytállnak. Nyilvánvaló, hogy ennek előnyét csak akkor érzékelnék az állampolgárok , ha a káresemény bekövetkezése után olyan jelentős kárösszeget kellene megtéríteniük, biztosítási szerződés hiányában amelyet anyagi helyzetük nem tenne lehetővé. A kötelező felelősségbiztosítások esetében a károkozó helyett a biztosító téríti meg a károsultnak járó összeget. A felelősségbiztosítás tehát preventiv intézkedés a biztosított és a károsult védelmében. A biztosító a díj megfizetése mellett tehát átvállalja a jogellenesen okozott kár megtérítését. A kárösszeg visszafizetését csak a kormányrendelet mellékletének  9 § (1) bekezdésében meghatározott esetekben követelheti vissza.
	Az állam  valóban előírja a szerződéskötési kötelezettséget, de ennek célja az állampolgárok vagyoni helyzetének védelme. A kötelezővé tett szerződéskötésben igyekszik védeni  a biztosítottakat, ezért csak a kormányrendeletben rögzített kötelezettségekkel terhelhetők a biztosító intézetekkel szerződők. Ugyancsak az állampolgárok érdekeit védi, hogy az 1995-ben elfogadott biztosítási törvény már egyre több fogyasztóvédelmi elemet tartalmaz. Arról is rendelkeztek ebben, hogy 1998.-tól a kötelező felelősségbiztosítást törvényben fogják megfogalmazni.
	Ugyancsak a felelősségbiztosítást megkötők érdekeit védi a bonus-malus rendszer kialakítása. A balesetmentesen vezetők ennek alapján alacsonyabb díjat fizetnek, míg azok akik már balesetet okoztak magasabb összeg fizetésére kötelezettek. A nagyobb teljesítményű járművek ( veszélyes üzemek ) nagyobb veszélyt jelentenek a közlekedésben, ezért az alapja a díjfizetésnek a gépkocsik hengerűrtartalma.
	A panaszos nem kellően tájékozott abban, hogy a kötelező gépjármű felelősségbiztosítás milyen terheket jelent a biztosító intézetek számára. Egy biztosító intézet akkor tud gazdaságosan működni, ha a törvényben meghatározott tartalékok képzése mellett az általa megkötött biztosításokra u.n. viszontbiztosítást köt. Mint már az előbbiekben jeleztem, a kötelező gépjármű felelősségbiztosítás kockázatának terjedelme kiszámíthatatlan. Így a viszontbiztosítással foglalkozó társaságok ezek biztosítását  nem vagy nem szívesen vállalják, hiszen megállapíthatatlan,  a kockázatvállalásuk mértéke.  A biztosítottakat  pedig nem lehet bizonytalanságnak kitenni, ugyanis a biztosítási esemény bekövetkeztekor a biztosító helytállással tartozik azaz teljesítenie kell. 
Az állam mindezekre figyelemmel ki kell, hogy kényszerítse mind a két félnél a kötelező gépjármű felelősségbiztosítás megkötését. Valóban a tisztességes önkéntes jogkövető állampolgárok látszólag hátrányosabb helyzetben vannak, mint azok, akik elmulasztják a szerződés megkötését, illetve a díj megfizetését. A becsületesen fizetők érdeke, hogy az állam kiszűrje, és esetenként szankciót alkalmazzon  azokkal szemben, akik e kötelezettségnek nem tesznek eleget. Ezzel a leendő károsultak  érdekeit védik, hogy az érvényes felelősségbiztosítás alapján káruk biztosabban megtérüljön. Ugyanakkor akár akarják akár nem, a mulasztók érdekében is intézkedik a kormányrendelet, hiszen e kényszerítő eszközzel a mindenkori vagyoni körülményeiket óvja egy jövőbeni kártérítési kötelezettség  terheitől.

	A CASCO biztosítás megkötése nem kötelező vagyonbiztosítás. Míg a kötelező  felelősségbiztosítás más járműben okozott kárt téríti meg, a saját gépkocsi rongálódását nem , addig a meghatározott önrész megfizetése mellett a biztosított gépjárművének  károsodása esetében tartozik helytállással a biztosító. A jelenlegi CASCO biztosításoknak igen széles a kockázati köre, mely a biztosítottak igénye szerint alakítható, és ezekhez más-más díjfizetés tartozik.
Lopásra is megköthető a CASCO biztosítás, azonban ezt csak akkor vállalja az üzleti tevékenységet folytató biztosító, ha a gazdasági érdekeivel összeegyeztethető. Nem kockáztathatja  ugyanis a többi biztosítási szerződésben megfogalmazott helytállási kötelezettségeit, hiszen a kockázati esemény bekövetkeztekor azokat teljesítenie kell.

	A biztosítóintézetekről és a biztosítási tevékenységről szóló törvény  102 § -a rögzíti, hogy az ajánlatot tevő ügyfelekkel igazoltatni kell, hogy a kellő tájékoztatást megkapták. Ez a rendelkezés azonban  kizárólag a biztosítók érdekeit  szolgálja. Az aláírással ugyanis még nem látszik igazoltnak,  hogy az ajánlatot elfogadó ténylegesen mindenről tájékoztatta az ajánlatot tevő állampolgárokat. Célszerűbb lett volna, ha azt rögzíti a törvény, hogy az ajánlat megtétele előtt köteles a biztosító képviselője átadni (véglegesen) a konstrukcióra vonatkozó szerződési feltételeket és ennek átvételét igazoltatják a leendő ügyfeleikkel. 
A  törvény 106 § (1) bekezdésének g.) pontja  a biztosítás felügyelet feladataként jelöli meg, hogy a biztosítottak (szerződők, kedvezményezettek) biztosító általi pontos, közérthető és időbeni tájékoztatásának a megvalósítását.

A törvény már az európai jogharmonizációs program figyelembe vételével készült. Ezért kapott különösen nagy hangsúlyt a törvényben a tájékoztatási kötelezettség. Az Európai Gazdasági Közösség 1975. április 14.-én elfogadta a Fogyasztói Jogok  Közös Piaci Magna Chartáját (u.n. Maastrichti Szerződés ), mely megfogalmazta az öt fogyasztói alapjogot. A Charta egyik alapelve, a fogyasztók információhoz való joga. Megfelelő tájékoztatás hiányában ugyanis nem lenne mód az igényérvényesítésre.

A biztosítással foglalkozók érdeke is, hogy egy-egy biztosítási formát részletesebben ismertetnének az állampolgárokkal. Ez az ismertetés általános lenne és nem szabad módot adni a burkolt reklámnak A cél az lenne, hogy magát a konstrukciót megértsék az állampolgárok és tudják, hogy a szerződések megkötésekor mire ügyeljenek. A megfelelő tájékoztatással nagyon sok biztosítással kapcsolatos vélt sérelem kiküszöbölhetővé válna.

Ajánlás

	Az 1993. évi LIX. törvény 21 § (1) bekezdése alapján az Állami Biztosításfelügyelet Elnöke intézkedjen a biztosítóintézetekről és a biztosítási tevékenységről szóló törvény 106 § (1) bekezdés g.) pontjában  foglaltak teljesítéséért.

	Felkérem az Állami Biztosításfelügyelet Elnökét, hogy az 1993. évi LIX. törvény 21 § (2) bekezdése alapján állásfoglalásáról, illetőleg intézkedéséről 30 napon belül értesíteni szíveskedjék.

Budapest, 1997. szeptember 23.

Gönczöl Katalin