OBH 2552/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr.Kántor Ferenc
Az eljárás megindítása

	Á. K., a Pusztaberki Önkormányzat polgármestere panaszbeadvánnyal fordult az országgyűlési biztoshoz. Beadványában előadta, hogy a romhányi Rákóczi Mezeje Mgtsz. (Tsz) területén nincs jogerős földalap kijelölő határozat. "Az 1980-as években két részletben földcserét hajtottak végre egymás közt a Tsz, illetve a borsosberényi, illetve a későbbi jogutódja, a magyarnádori állami gazdaság (ÁG), elcserélve a Pusztaberkiben található termelőszövetkezeti földeket Romhány községhez tartozó állami földekkel. Ezért Pusztaberkiben nem állt rendelkezésre sem kárpótlásra, sem a részarány-tulajdonosok részére elegendő földterület." Kísérletet tettek az ÁG és a Tsz közti földcserére, ez azonban - a Tsz akkori elnökének elutasító magatartása miatt nem jött létre, azóta pedig a Tsz felszámolás útján jogutód nélkül megszűnt. 
	Pusztaberkiben a Tsz-nek csak mintegy 260 aranykorona (AK) értékű földje van. Ezt az AK értéket teljes egészében a részarány-tulajdonosok földigényének kielégítésére jelölték ki. Ez a mennyiség azonban a pusztaberki részarány-tulajdonosokat megillető AK értéknek csak egy kisebb része. Így a részaránytulajdoni földalap nagyobbik része Pusztaberkiben - föld hiányában - nem került kijelölésre. A pusztaberki részaránytulajdonosokat megillető részaránytulajdoni föld a Tsz gazdálkodási területéhez tartozó más községben - Pusztaberkitől több kilométerre levő Tereske községben - került kijelölésre. 
	Pusztaberkiben az I. kárpótlási földalap a Tsz. gazdálkodási területéhez tartozó földekből kijelölhető föld hiányában kijelölésre nem került, helyette a földalapot a Tsz gazdálkodási területéhez tartozó Tereske községben jelölték ki. 
	E megoldást a Pusztaberkiek elfogadni nem tudták, ezért több éve a két gazdálkodó szervezet a Tsz és az Állami Gazdaság közti földcserét kezdeményezték, szorgalmazták. Mint polgármester úr írja - "Községünk lakói ragaszkodnak ahhoz a földterülethez, melyet őseiktől örököltek, illetve a falu határában szeretnék megművelni földjeiket, nem pedig több kilométerre a lakóhelyüktől. Ennek érdekében, hogy az akaratuk érvényre jusson minden rendű és rangú államigazgatási szervhez fordultak panaszukkal." A község lakói, különösen a részaránytulajdonosok sérelmezik, hogy a kezdeményezett földcsere, melynek szerintük a földalapok nevesítése előtt kellene létrejönnie, minden erőfeszítésük ellenére sem jött létre. 
	Mivel a rendelkezésemre álló iratok alapján a jogbiztonság sérelmének veszélyére lehetett következtetni, vizsgálatot rendeltem el. A vizsgálat lefolytatásához adatok, iratok megküldése céljából megkerestem a Nógrád Megyei Kárrendezési Hivatalt (Hivatal) a Rétsági Körzeti Földhivatalt (Földhivatal).

Megállapított tényállás

	A Tsz gazdálkodási területe a - bebírókat nem tekintve - Romhány, Kétbodony, Kisecset, Szente, Szátok, Tereske és Pusztaberki községek területére terjed ki. 
	A tereskei Búzakalász Mgtsz - melynek gazdálkodási területéhez tartozott 1970-ben Pusztaberki is - és a Borsosberényi Állami Gazdaság közt 1970. július 3-án létrejött földcsere megállapodás szerint a Tsz a Pusztaberki határában lévő földjéből 320 kataszteri hold (Kh) térmértékű termőföldet elcserélt az Állami Gazdasággal, melyért az állami gazdaság a Tsz-nek ugyanilyen térmértékű földet adott csere fejében, de más községben. A földcserét az illetékes körzeti földhivatal a 199/1971. számú határozatával 1971.III.24. napján  az ingatlannyilvántartásba bejegyezte. 
	E földcsere következtében a Tsz gazdálkodási területéhez tartozó föld mennyisége nem csökkent, csak annak területi elhelyezkedése változott meg. A csere következtében  a Tsz gazdálkodási területéhez tartozó  Pusztaberkiben lévő földjének területe csökkent, más, a Tsz gazdálkodási területéhez tartozó községekben pedig a Tsz földjének területe nőtt. A két gazdálkodó szervezet 1984-ben is hajtott végre földcserét, mely azonban mindössze néhány hektár földet érintett csak. Ez a helyzet az 1991. évi XXV. törvény, a kárpótlási törvény (Kpt), illetve az 1992. évi II. törvény, az átmeneti törvény (Ánt) hatálybalépésének időpontjában is fennáll.
	A Nógrád Megyei Kárrendezési Hivatal 1991. évi XXV. törvény 12.§. (4) bekezdésében foglalt kötelezettségének megfelelően az N 60/1992. számú és 1992. II. 14-én kelt levelében a Tsz-t arról értesítette, hogy a Tsz gazdálkodási területére vonatkozóan 47.758.000,- Ft névértékű kárpótlási jegy kiadása várható, ezért 47.758 AK értékű termőföldet jelöljön ki kárpótlás céljára. 
	A Tsz, a  gazdálkodási területére vonatkozóan, 1992. június 18-i dátummal elkészített földalap-elkülönítési tervezetét a gazdálkodási területéhez tartozó valamennyi községre vonatkozóan - Pusztaberki kivételével - s e tervezetet megküldte a Megyei Kárrendezési Hivatalnak azzal, hogy "Pusztaberkiben mindössze 246 AK értékű termőfölddel rendelkeznek". "E község vonatkozásában a földalap-elkülönítés nem történt meg, a kijelölés folyamatban van". 
	A Pusztaberki Önkormányzat polgármestere  megkereste a Kárrendezési Hivatalt a 147/92. iktatószámú és 1992. március 19-én kelt levelével, melyben vázolta a községben kialakult helyzetet és a Megyei Kárrendezési Hivatal vezetőjének a tanácsát és segítségét kérte, a Pusztaberki kárpótoltak és a földet visszaigénylő Tsz-tagoknak a földhiány miatt keletkezett gondjai megoldása érdekében. A polgármester által javasolt földcserét, azt, hogy a Tsz cseréljen földet az ÁG-val, a földalapok kijelölése előtt, s a földalapok már az elcserélt földből legyenek megképezve ezek nevesítése előtt, a Tsz elnöke 1992. április 12-én kelt levelében elutasította.
	A Megyei Kárrendezési Hivatal 1992. július 27-én kelt és 1326/1992. iktatószámú határozatával "A romhányi Rákóczi Mezeje Tsz. földalap elkülönítési tervezetének egyezsége ügyében" úgy határozott, hogy "Az egyezséget jóváhagyom". 
	E határozat ellen a Pusztaberki Önkormányzat polgármestere és az Érdekegyeztető Fórum (Fórum) fellebbezéssel élt. A fellebbezést az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatal (OKKH) a 25216/1992-1/2. számú határozatával bírálta el. Az OKKH a Hivatal határozatát helyben hagyta.  
	Az OKKH határozatának bírósági felülvizsgálatát Á. K. polgármester és Csatai László, a Földrendező  Bizottság elnöke kérte az illetékes bíróságtól. 
	A Balassagyarmati Városi Bíróság PF 20797/1993./7. számú és 1993. szeptember 29-én kelt ítéletével az OKKH 25216/1992.-1/2. számú határozatát, a Megyei Kárrendezési Hivatal 1326/1992. számú határozatára is kiterjedően hatályon kívül helyezte és az első fokú közigazgatási szervet új eljárás folytatására kötelezte.
	A bíróság az ítélet indokolásában kifejtette, hogy a Rákóczi Mezeje Tsz. földalap kijelölésére vonatkozó egyezség nem jött létre, így az egyezség jóváhagyására nem, legfeljebb a szövetkezet által készített tervezett helyben hagyására kerülhetett volna sor. Továbbá, hogy az OKKH által sem vitatottan jelen esetben a kérdéses földterület a Magyarnándori Állami Gazdaság  tényleges használatában áll. Az igénybejelentők részéről tévesen került megjelölésre a föld jelenlegi használójaként a Romhányi Rákóczi Mezeje Tsz. Ezen téves megjelölés már a közigazgatási eljárás során nyilvánvalóvá vált a közigazgatási szervek előtt. Ennek következményeit az eljárás során vizsgálnia kellett volna és a jogszabály által ténylegesen kötelezett gazdálkodó szervet kellett volna felhívni a földalap (kárpótlási) kijelölésre. Ennek következében az a helyzet állt elő, hogy a Tsz nem rendelkezik olyan földterülettel, mint amilyen AK értékű földterületre kárpótlási igényt bejelentettek, az ÁG-nek pedig kevesebb földalapot kellett képeznie, mint amilyenre a helyes bejelentés alapján egyébként jogszabály erejénél fogva köteles lenne. 
	Az első fokú bíróság ítélete ellen az OKKH és, mint beavatkozó az ÁG is fellebbezett. A Nógrád Megyei Bíróság PF 20863/1993./5. számú és 1994. II. 23-án kelt ítéletével a Városi Bíróság ítéletét részben megváltoztatta, miszerint a Pusztaberki Önkormányzat polgármesterének kereseti kérelmét elutasította, egyebekben a Városi Bíróság ítéletét helyben hagyta. A bíróság ítéletének indokolásában rámutatott, hogy az OKKH fellebbezése alaptalan, s hogy az újabb eljárásban az átmeneti törvény 21.§-a (4) és (5) bekezdésében foglaltak szerint kell az ügyben határozatot hozni. 
Mivel a Kárrendezési Hivatal a bírósági ítélet szerinti új eljárás nem folytatta le, a polgármester és az érdekegyeztető fórum kérte az ítélet bírósági végrehajtását. A bíróság a  végrehajtás elrendelése iránti kérelmet P 20797/1993/13. számú és 1994. november 10. napján kelt végzésével elutasította. 
	Az új eljárást során a Megyei Kárrendezési Hivatal nem tisztázta, hogy a Tsz és az állami gazdaság földterületére a kárpótlásra jogosultak  által bejelentett kárpótlási igények a törvény előírásainak megfelelnek-e, hanem ismételten kiértesítette a kárpótlási földalap elkülönítésére kötelezett gazdálkodó szerveket a kárpótlási földalap kijelölésére. Bár az állami gazdaságot a korábbi értesítéshez képest a gazdálkodási területére, ezen belül Pusztaberki község területére vonatkozóan 3000 AK-val több kárpótlási igényről értesítette, azonban mind az állami gazdaság, mind a Tsz a kárpótlási hivatal által korábban közölt értéket jelölte ki újólag a kárpótlási földalapba. 
	Az új eljárás során a Megyei Kárrendezési Hivatal az  1326/1994. számú és 1994. július 22-én kelt részhatározatával a Tsz és az Érdekegyeztető Fórum közt a földalap elkülönítési tervezet tekintetében Romhány, Kétbodony, Kisecset, Szente és Szátok vontakozásában a  létrejött egyezséget jóváhagyta. 
A Hivatal a 4-95/1994. és az 1994. december 28-án kelt részhatározatával pedig a Tsz és a fórum közt a földalapok elkülönítése tekintetében Tereske községre vonatkozó egyezséget is jóváhagyta. 
E részhatározatok fellebbezés hiányában jogerőre emelkedtek. 
Mivel a Tsz és az Érdekegyeztető Fórum közt Pusztaberki község területét illetően a földalapok elkülönítése tekintetében egyezség nem jött létre, a Kárpótlási Hivatal a Tsz által neki megküldött földalap-elkülönítési tervezetet a 163/1995. számú és 1995. III. 10-én kelt részhatározatával jóváhagyta.  A földalap-elkülönítési tervezet szerint a Tsz a Pusztaberkiek részére 650,01 AK értékű kárpótlási földalapot Tereske községben, és 1752,17 AK értékű földalapot képzett a részarány-tulajdonosok részére, melyből 246,01 AK értékű föld Pusztaberki községben, és 1506,15  AK értékű föld Tereske határában került kijelölésre. A Kpt 17.§-a szerinti tagi, illetve alkalmazotti földalap a földalap elkülönítési tervezetben nem került kijelölésre. 
	E közigazgatási határozatot a Pusztaberki Földrendező Bizottság fellebbezéssel támadta meg. A fellebbezést az OKKH a 25216/1995. számú és 1995. november 14-én kelt határozatával bírálta el. Az OKKH a fellebbezést elutasította. 
	A Pusztaberki Földrendező Bizottság a másodfokú közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát kérte 1996. január 8-án. A Balassagyarmati Városi Bíróság a P 21295/1996./4. számú jegyzőkönyve szerint az ügyben 1996. szeptember 19-én tartott tárgyaláson a Földrendező Bizottság képviseletében eljáró Á. K. polgármester a per szüneteltetését kérte, tekintettel arra, hogy "A képviselők közül három felvállalta, hogy az Országgyűlés elé viszik ezt a problémát és törvénymódosítást kezdeményeznek". A bíróság végzésével a pert hat hónapra szüneteltette. 
	Mivel a Földrendező Bizottság a per tovább folytatását a törvényben írt határidőben nem kérte, a bíróság a Földrendező Bizottságot 1997. szeptember 12-i keltezéssel arról tájékoztatta, hogy a per 1997. III. 19-én a törvény erejénél fogva megszűnt. A határidő elmulasztása miatt igazolásnak helye nincs, ezért a pert folytatni nincs lehetőség. 
	A bíróság P 21295/1996./6. számú említett tartalmú levelét csatolva - a Megyei Kárrendezési Hivatal vezetője 1997. szeptember 23-án kelt levelében - arról tájékoztatta az állampolgári jogok országgyűlési biztosát, hogy "a Nógrád Megyei Kárrendezési Hivatal 163/1995. számú Pusztaberki területét érintő részhatározata és az ezt helyben hagyó 25216/1995. számú OKKH határozat jogerőre emelkedett. A Rákóczi Mezeje Mgtsz-hez tartozó hét község harminc árverésének előkészítését megkezdtük." 
	A Pusztaberki Önkormányzat polgármestere rövid úton történt megkeresésre közölte, hogy az utóbb említett bírósági határozat felülvizsgálatát kérték a Legfelsőbb Bíróságtól. 
	Az iratokból az is megállapítható, hogy a pusztaberkiek többek közt megkeresték az Országgyűlés elnökét, a miniszterelnököt dr. Gergácz és dr. Lakos volt földművelésügyi miniszter urakat, az OKKH elnökét, a Megyei Kárrendezési Hivatalt, a Körzeti Földhivatalt, a Megyei FM hivatalt, az ÁPV RT-t, az Állami Gazdaságot, a volt ÁG földeket jelenleg bérlő szervezetet, s a Tsz-t is. Panaszosoknak azonban az a törekvése, hogy a Tsz és az Állami Gazdaság által egykor elcserélt Pusztaberki földek visszacserélése megtörténjen, s hogy a Tsz-nek a visszacserélés következtében Pusztaberkiben is legyen elegendő földje, melyből megképezhetnék a törvény szerint földalapokat azok nevesítése előtt, nem járt eredménnyel, ezért fordultak az országgyűlési biztoshoz.

Jogszabályi háttér és a vizsgálat megállapításai

	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának a konkrét ügyben végzett vizsgálata a bíróságok által az ügyben hozott döntésekre nem terjed ki.
	A vizsgálat arra irányul, hogy sértett-e alkotmányos jogot, vagy előidézte-e ennek veszélyét 
- az a körülmény, hogy a Pusztaberkiben a kárpótoltaknak az I. kárpótlási földalapba nem jelöltek ki elég földet árverés céljára, továbbá
- hogy a részarány-tulajdonosok, illetve a velük azonos jogállású személyek részére Pusztaberkiben csak 240 AK értékű termőföldet jelöltek ki,
- hogy az államigazgatási szervek nem intézkedtek arra nézve, hogy a Pusztaberki határában lévő és egykor a Tsz használatában volt föld visszacserélése megtörténjék még a földalapok képzése, illetve azok nevesítése előtt.
	A rendelkezésre álló iratok alapján a vizsgálat megállapította, hogy a Nógrád Megyei Kárrendezési Hivatal az 1991. évi XXV. törvény 12.§. (4) bekezdésében írt kötelezettsége alapján  összesített értesítőt küldött a Romhányi Rákóczi Mezeje Tsz-nek, hogy kárpótlás céljára 47.758 AK értékű termőföldre jelentettek be kárpótlási igényt, s ezen belül a gazdálkodási területéhez tartozó Pusztaberki községben pedig kárpótlás céljára 3336 AK értékű igény várható. 
	A Hivatal az idézett törvény szerinti összesített értesítőben a Magyarnándori Állami Gazdaságot is tájékoztatta, hogy a gazdálkodási területéhez tartozó községekben összesen 14.641 AK értékű termőföld kárpótlás céljára történő igénylése várható, - szemben a kárpótoltak által megjelölt 10.043 AK értékkel - s hogy ezen belül Pusztaberki községben a gazdaság földjére vonatkozó kárpótlási igény 330 AK.
	Mindkét gazdálkodó szervezet intézkedett a kárpótlás céljára szolgáló földalap kijelölésére.
	A Tsz a kiközölt 47.758 AK-val szemben  a földalap-elkülönítési tervezeteket tárgyaló ülésen felvett jegyzőkönyvek tanúsága szerint 24.563 AK értékű földet jelölt ki a kárpótlási földalapba, ezen belül a gazdálkodási területéhez tartozó Pusztaberki község területérére kárpótlási földalapba föld hiányában nem jelölt ki termőföldet.
	Az Állami Gazdaság az egész gazdálkodási területére vonatkozóan a fórummal való egyezség alapján kijelölte a Kárpótlási Hivatal által kiközölt 14.043 AK értékű földet, mely az összesített várható igényt 4600 AK-val meghaladja, ezen belül a gazdálkodási területéhez tartozó Pusztaberki községben kárpótlás céljára nem jelölt ki területet annak ellenére, hogy a fórum és az ÁG vezetése által a Pusztaberki Önkormányzat helyiségében tartott ülésen, ahol a község polgármestere is jelen volt, olyan megállapodás született, hogy a Pusztaberki községben a 02 helyrajzi számú 69,56 AK értékű, valamint a 025 helyrajzi számú táblából 330 AK értékig kárpótlásra jelölnek ki földet. 
	A Megyei Kárrendezési Hivatal az ÁG és a Fórum között a földalap elkülönítési tervezetre létrejött egyezséget az 1006/1993. számú és 1993. április 22-én kelt határozatával jóváhagyta. 
	A Fórum elnöke Cs. L. a Hivatal határozatát megfellebbezte. A fellebbezést az OKKH bírálta el a 25519/1993-1/2. számú és 1993. augusztus 9-én kelt határozatával, mely szerint a Megyei Kárrendezési Hivatal határozatát megváltoztatta és kötelezte az Állami Gazdaságot módosított földalap elkülönítési tervezet elkészítésére. A módosított földalap elkülönítési tervezetet az ÁG jóváhagyásra megküldte a Megyei Kárrendezési Hivatalnak és azt a Hivatal a  112/1994. számú és 1994. II. 7-én kelt határozatával jóváhagyta. 
	Így az Állami Gazdaság gazdálkodási területéhez tartozó Pusztaberki községben az ÁG az I. kárpótlási földalapba 330 AK értékű földet jelölt ki árverésre. Az első fokú közigazgatási határozat 1994. III. 23. napján jogerőssé vált. 
	A vizsgálat megállapítja, amennyiben e módosított földalap kijelölő határozatot az Állami Gazdaság, a Pusztaberki községi érdekegyeztető fórum, vagy a részarány-tulajdonosok képviselője, sérelmesnek tartotta volna, úgy a határozat ellen az OKKH-hoz fellebbezést nyújthattak volna be. Az itt megjelölt fellebbezésre jogosultak jogorvoslati kérelmet nem terjesztettek elő, pedig megtehették volna. 
	Az említett határozat jogerőre emelkedése után 1993. április 26-án kelt levelében a Pusztaberki Földrendező Bizottság elnöke arra kérte a Megyei Kárrendezési Hivatalt, hogy a levelében részletezett helyrajzi számú és összesen 1997,72 AK értékű földet kárpótlás céljára, továbbá 120 AK értékű földet telekalakítás céljára biztosítsanak a ÁG földjéből Pusztaberki községnek. A Hivatal ez utóbbi földek I. kárpótlási földalapba való kijelölésére az Állami Gazdaságot már nem kötelezte, mert az Állami Gazdaság az egyes kárpótlási földalapba a módosított földalap elkülönítési tervezet szerint kért földeket is kijelölte, s e kijelölést a Hivatal határozatával jóváhagyta, s a határozat jogerőre emelkedett. Ezt követően az állami tulajdonú föld kijelölése a II. kárpótlási földalapba már a privatizációért felelős tárca nélküli miniszter feladata. A földrendező bizottság elnöke által kijelölni kért aranykorona értékű föld kárpótlási földalapba való kijelölését a Megyei Kárrendezési Hivatal támogatólag felterjesztette az OKKH-hoz, s az OKKH annak kijelölését az illetékes miniszternél támogatta. A miniszter 2151,48 AK értékű földet a Kpt 19.§ alapján kijelölte a II. kárpótlási földalapba az Állami Gazdaság Pusztaberkiben lévő földjeiből. A vizsgálat megállapította, hogy mivel az ÁG kezelésében lévő állami tulajdonú föld a II. kárpótlási földalapba került kijelölésre, így ennek 80%-ára, azaz 1720 AK értékű földre csak és kizárólag a Pusztaberkiek árverezhetnek, ha e jogosultságukkal élni kívánnak. Míg a további 20%-ot kitevő 430 AK értékű földre a Pusztaberkiek is árverezhetnek más árverésre jogosultakkal együtt. Amennyiben a föld az I. kárpótlási földalapba került volna árverésre kijelölésre,  ilyen kedvezményt a Pusztaberkiek nem élvezhettek volna.
	Egyébként Pusztaberki községben az AG területéből kárpótlásre kijelölt föld (2158+330=2488 AK) és a pusztaberkiek részére Tereske területén a Tsz földjeiből kárpótlásra kijelölt föld (650,01) AK mennyisége (3138,01  AK), valamint az Ipolyvidéki Erdő és Fafeldolgozó Gazdaság által Pusztaberkiben kárpótlásra kijelölt föld AK értéke megközelítően azonos a megyei Kárrendezési Hivatal által Pusztaberki  területére várhatónak kiközölt kárpótlási igénnyel.
	Az 1991. évi XXV. törvény 15.§. (1) bekezdése akként rendelkezik, hogy a kárpótlás természetben történő biztosítása érdekében a szövetkezet vagy jogutódja a 12.§. (4) bekezdésében említett értesítés kézhezvételétől számított 30 napon belül a 16-18.§-okban foglalt rendelkezéseknek megfelelően kijelöli azt az e törvény kihirdetése napján tulajdonában vagy használatában álló termőföldterületet, melyet a II. számú mellékletben felsorolt jogszabályok alapján szerzett meg.
	A 16.§ értelmében a szövetkezetnek legalább a 12.§ (4) bekezdésében említett értesítésben meghatározott AK értékű termőföld-területet kell kijelölni úgy, hogy a kijelölt földmennyiség átlagos AK értékének meg kell egyeznie a szövetkezet egyéb földterületének átlagos AK értékével. 
	A 17. és 18.§ a kijelölés során kötelezően érvényesítendő tagi és alkalmazotti földalap kijelölésére vonatkozóan írnak elő rendelkezéseket, illetve a védett természeti területekre vonatkozó szabályokat tartalmazzák. E rendelkezések azonban csak kizárólagosan kárpótlási igények kielégítésére szolgáló, árverés céljára kijelölendő földalapokra vonatkozóan írnak elő rendelkezéseket. 
	Az 1992. évi január 1-vel hatályba lépett 1992. évi II. törvény 13.§. (2) bekezdése azonban a szövetkezet részére meghatározott sorrend szerinti földalapok elkülönítését teszik kötelezővé.
	E törvényhely szerint tehát a mezőgazdasági szövetkezet a közös használatában álló, továbbá bármilyen címen tulajdonába került földekből helyrajzi szám szerint meghatározva elkülöníti:
- a részarány földtulajdonosok tulajdonában lévő földet, 
- a Kpt 17.§-ban meghatározott földalapot,
- a magyar állam tulajdonában lévő földeket és
- a Kpt 15-.16.§, valamint a 18-20.§-iban meghatározott földet az ott megjelölt árverés céljára. 
	Akkor tehát, amikor a szövetkezet a földalap elkülönítés tervezetét elkészíti, ezen sorrendben kell a tulajdonában, illetve a használatában lévő földalapokat elkülöníteni.
	Az ÁMT 14.§. és 15.§. további feltételeket állapít meg az egyes földalapok képzésére vonatkozóan.
	A földalap tervezetek elkészítésekor a termelőszövetkezetnek az adott gazdálkodó szervezet teljes AK mennyiségéből kell kiindulni és a Kárpótlási Hivatal által kiközölt teljes AK mennyiségnek megfelelő AK értéket kell kijelölni a jogszabályi rendelkezések figyelembe vételével és betartásával. 
	A Körzeti Földhivatal tájékoztatása szerint a Tsz hét községre kiterjedő gazdálkodási területén lévő termőföldjének AK értéke 1991. december 31. napján 63.137 AK. Ebből a Pusztaberkiben lévő Tsz használatában lévő földek AK értéke mindössze 246. A földalap-elkülönítési tervezeteket tárgyaló ülésen felvett jegyzőkönyvek tanúsága  szerint a Tsz a teljes gazdálkodási területén lévő földjéről 29.999 AK értékű földet a részarány-tulajdonosok földkiadásának fedezetére szolgáló földalapba különítette el (részarány-tulajdon). Pusztaberkiben, mert a Tsz összes földje csak 246 AK volt, ezt jelölte ki a részarány-tulajdonú földalapba, s további 1506,16 AK értékű földet Terecske község határában jelölte ki a Pusztaberki részarány-tulajdonosok részére. 
	Sorrendben ezt követően a tagi alkalmazotti földalapot kellett a Tsz-nek megképezni. Az egész gazdálkodási területére vonatkozóan a Tsz. 8432 AK értékű földet helyezett a tagi alkalmazotti földalapba. A tagi alkalmazotti földalapba a Pusztaberkiek részére a Tsz földalapot nem képzett. 
	A Tsz gazdálkodási területén a Tsz használatában mindössze 119 AK értékű állami tulajdonú termőföld volt, melyet a magyar állam részére különítettek el.
	A Tsz-nek végül a gazdálkodási területén lévő és az így "megmaradt" földekből kellett elkülöníteni a kárpótlási földalapot. A Kárrendezési Hivatalt a Tsz-t, az egész gazdálkodási területére vonatkozóan 47.758 AK értékű várható kárpótlási igényről ezen belül Pusztaberkiben 3336 AK kárpótlási igényről tájékoztatta. Mivel a Tsz-ének a földalapok kijelölésénél a törvény által előírt sorrend megtartásával kellett eljárni, a földalap-elkülönítési tervezetet tárgyaló ülésről felvett jegyzőkönyvek tanúsága szerint így csak az előbb említett földalapok képzése után megmaradt földjét 24.563 AK-t tudta csak a kárpótlási földalapba helyezni. Föld hiányában a Tsz sem az egész gazdálkodási területére kiközölt értékű, sem ezen belül a Pusztaberki község területére kiközölt értékű kárpótlási földalapot kijelölni nem tudta. A Pusztaberkiek részére azonban Terecske községben lévő földekből 650,01 AK-t a kárpótlási földalapba helyezett. A konkrét esetben azonban ez nem ütközik a hatályos jogszabályok rendelkezéseibe. 
	A Megyei Kárrendezési Hivatalnak a Tsz gazdálkodási területére a  földalapok  elkülönítését jóváhagyó 1326/1992. számú és 1992. július 27-én kelt, illetve ezt követően a földalapok elkülönítése tárgyában hozott 163/1995. számú és 1995. március 10-én kelt Pusztaberki községre vonatkozó részhatározatai viszont részben törvénysértőek, mert  a Pusztaberkire vonatkozó földalap elkülönítési tervezetet úgy hagyta jóvá, hogy a Tsz, a tagi alkalmazotti földalapot a Pusztaberkiek részére nem képzett, holott ez a Kpt 17.§ alapján kötelessége lett volna. Törvénysértő a Hivatal határozata azért is, mert mint a tényállásban részletezettek szerint a Tsz-t, illetve az Állami Gazdaságot helytelen összesítésen alapuló adatokról tájékoztatta a tulajdonukban, illetve a használatukban lévő földekre jelentkező várható kárpótlási igényekről, s aztán a helytelen értékben a kárpótlási földalapba gazdálkodó szervenként kijelölt földet jóváhagyta.  Ez azért fordulhatott elő, mert a kárpótlási igénybejelentők által a kárpótlási űrlapon tévesen megjelölt adatok - hogy mely gazdálkodó szervezet tulajdonában, illetve használatában áll  a kárpótlási igényt megalapozó föld - helytállóságát nem vizsgálta, hanem a nyilatkozatokat enélkül elfogadta. A Hivatalnak az Államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvény (Áe) 26.§-ában írt szabályok szerint a tényállás feltárásával kellett volna a valós helyzetet megállapítani, s ennek figyelembe vételével kellett volna az ÁG-t és a Tsz-t a várható kárpótlási igényekről értesíteni, majd ennek figyelembevételével mind a Tsz-t, mind az Állami Gazdaságot a törvényi követelményeknek megfelelő AK értékű kárpótlási földalap kijelölésére kötelezni. A Kárrendezési Hivatal ezt elmulasztotta. A tényállást nem tárta fel, azonban ennek ellenére  értesítette az ÁG 1993. október 7-én, további 3000 ÁK értékű föld I. kárpótlási földalapba való kijelölésére Pusztaberkiben, de az ÁG ezt elutasította. A Hivatalnak ez esetben a várható kárpótlási igényekre vonatkozó bejelentés helytállóságának tisztázását követően az ÁG földalap elkülönítési tervezetét jóváhagyó határozatát kellett volna megváltoztatni, mint ahogy azt meg is tette a 112/1994. számú és 1994. II. 7-én kelt határozatával, azonban a határozatában az ÁG-t nem 330 AK értékű, hanem további AK értékű föld I. kárpótlási földalapba való kijelölésére kellett volna kötelezni. A Hivatal ezt elmulasztotta. 
	A megtámadott  I. fokú törvénysértő közigazgatási határozatokat fellebbezés folytán az OKKH bírálta el, a Tsz földalap elkülönítése esetében a 25216/1992-1/2. számú és 1992. XI. 27-én kelt, valamint a Tsz Pusztaberkire vonatkozó földalap-elkülönítési tervezetet jóváhagyó részhatározatot pedig a  25216/1995. számú és 1993. november 14-én kelt határozatával. Az OKKH az előbb említett számú határozataival a fellebbezéseket elutasította, s a Tsz a földalap elkülönítésére vonatkozó első fokú határozatot, illetve ezt követő részhatározatot jóváhagyta. A törvénysértés abban nyilvánul meg, hogy az OKKH a fellebbezés elbírálása során figyelmen kívül hagyta az Áe 26.§. (1) bekezdése első mondatának azt a rendelkezését, mely szerint "Az államigazgatási szerv köteles a határozat meghozatalához szükséges tényállást tisztázni.", továbbá nem volt tekintettel az Áe 66.§ (2) bekezdésében foglalt előírásokra sem, mely törvényhely szerint "A felettes szerv a fellebbezéssel megtámadott határozatot, és az azt megelőző eljárást megvizsgálja, tekintet nélkül arra, hogy ki és milyen okból fellebbezett". Az OKKH  nem az idézett törvény szerint járt el, akkor, amikor nem tárta fel a tényállást, nem vizsgálta a megtámadott határozatot megelőző eljárást csak a fellebbezésben foglaltakra koncentrált. Ellenkező esetben észlelnie kellett volna, hogy az első fokú közigazgatási szerv Tsz földalap elkülönítését jóváhagyó határozata részben törvénysértő, mert a megyei hivatal olyan tervezetet hagyott jóvá, mely a Kpt 17.§. szerinti földalapot nem tartalmazza. 
Ugyancsak intézkednie kellett volna az OKKH-nak, hogy az összesített értesítés alapjául szolgáló összesítés, gazdálkodó szervenként  a helyes AK értékeket tartalmazza és  hogy erről a törvény szerint kijelölésre köteles gazdálkodó szervezetekkel a helyes AK értéket közöljék. 
	Mivel mind a Megyei Kárrendezési Hivatal, mind az OKKH nem tartotta be  az idézett jogszabályok rendelkezéseit, ezzel alkotmányos visszásságot idéztek elő azáltal, hogy megsértették az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében rögzített szabály alapvető elemét jelenti jogbiztonság elvét.  
	A Nógrád Megyei Kárrendezési Hivatal, illetve az OKKH az általa előidézett alkotmányos visszásság kiküszöbölésére, -  mely szerint a tagi, alkalmazotti földalapnak a Tsz gazdálkodási területéhez tartozó pusztaberkieket is figyelembe vevő kijelölésre volna szükség, mivel a Tsz jogutód nélkül megszűnt -, ma már nem látok lehetőséget, mert nincs olyan jogalany, akit e kijelölésre kötelezni lehetne.
	Az állami gazdaság módosított földalap-elkülönítési tervezetét jóváhagyó határozatot - pedig, mely 1993. január 7-én kelt és 1994. március 23-án jogerőre emelkedett - , ezért nem látom megváltoztathatónak, mert erre az Ae 75.§ (2) bekezdése három év eltelte után. nem ad lehetőséget.
	A vizsgálat megállapította, hogy a Kárrendezési Hivatal eljárása során előídézett alkotmányos visszásság kiküszöbölésére a részletezett okok miatt a jóhiszeműen szerzett és gyakorolt jogokra, s a lezárt jogviszonyokra tekintettel már nincs lehetőség, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az ügyben ajánlást nem tesz.
	Mint ahogy a vizsgálat során folytatott széleskörű konzultációk során kiderült a pusztaberkiek valós problémája nem a kárpótlási földalap, hanem a részaránytulajdonú földek sorsa köré koncentrálódik. Mivel a Tsz a földalap-elkülönítési tervezetében részaránytulajdonosokat megillető földet elkülönítette az egész gazdálkodási területén levő községeket illetően, ezért az AMT rendelkezéseit e vonatkozásban betartotta, s mivel a pusztaberkiek részére is megképezte a részarány-tulajdon kiadásának fedezetété jelentő földalapot, de ezt csak részben tudta Pusztaberkiben kijelölni, kijelölhető föld hiányában ez nem törvénysértő. Így az első és másodfokú közigazgatási határozatok ezt jóváhagyó része sem sérti a hatályos jogszabályok rendelkezését. 
	A pusztaberkiek viszont ragaszkodnak ahhoz, hogy a földet, - a részarány-tulajdonú földalapba elkülönített földet - (illetve esetleg a kárpótlási földalapba elkülönített földet is) a Tsz és az ÁG cserélje el oly módon, hogy a Tsz gazdálkodási területéhez tartozó, de nem Pusztaberkiben lévő földjeit cserélje el az ÁG gazdálkodási területéhez tartozó Pusztaberkiben levő földekkel, s csak e földcsere után e földekből kerüljenek a földalapok megképzésre és ezt követően az itt képzett földalapok kerüljenek nevesítésre, azaz a részarány-tulajdonként nyilvántartott AK érték konkrét helyrajzi számmal való összekapcsolására (illetve a kárpótlási földek árverezésére).
	Sem a Kpt, sem az AMT, sem a földkiadó bizottságokról szóló 1993. évi II. törvény, sem a termőföldről szóló 1994. évi LV. törvény a pusztaberkiek által igényelt megoldási módot nem teszik lehetővé. Ugyanis a Kpt hatálybalépése óta a kárpótlásra kijelölt földdel, illetve az ÁMT hatálybalépése óta a Tsz használatába lévő az egyes földalapokba kijelölt földekkel csak e törvények szerint lehet rendelkezni. A földtörvény pedig tiltja, hogy a Tsz csere útján földet szerezzen. A részarány-tulajdonú földek kiadását végző földkiadó bizottságok hatáskörébe sem tartozik az említett földek cseréje. A Kpt pedig a kárpótoltnak kárpótlási jegyben fizetendő kárpótlást biztosít, melyet az alanyi jogosult, ha úgy dönt, a törvényben írt jogosultsága szerint, termőföld vásárlásra is felhasználhatja. A Kpt tehát nem az "ősi juss" visszaadása, a reprivatizáció alapján áll, hanem kárpótlást biztosít. Azt viszont a törvény nem biztosítja, hogy valamennyi kárpótolt összes kárpótlási jegyeiért termőföldet vásárolhasson.  
	Ezért a pusztaberkieknek azt a követelését, hogy a pusztaberkiek mind a kárpótlási földjeiket, mind a részarány-tulajdonú földjeiket Pusztaberki községben kapják meg, az üggyel kapcsolatba kerülő államigazgatási szervek részéről nem kifogásolták, de nem is találták meg azt a megoldási módot, amely a pusztaberkiek valós problémáját, tudniillik azt, hogy a pusztaberki lakosu részarány-tulajdonosok AK-ként nyilvántartott földjét e pusztaberki részarány-tulajdonosok Pusztaberkiben művelhessék. Az iratokból megállapíthatóan az ÁPV RT a volt állami gazdasági földek cseréje elől nem zárkózott el, azonban a csere feltételeként szabta, hogy a cserét a részarány-tulajdonosok oldaláról csak akkor tartja kivihetőnek, ha valamennyi részarány-tulajdonos (az iratokban erre különböző számok szerepelnek 1000 és 2000 közt) a csereszerződést aláírja, melyet a pusztaberkiek, a Tsz gazdálkodási területén lévő  részarány-tulajdonosok nagy száma, közülük egyesek tartózkodási helyének ismeretlensége, stb. miatt kivihetetlennek tartanak. 
	Így a probléma a mai napig nem oldódott meg. Ez azonban az érintett községekben hátráltatja a még meg nem tartott árverések lebonyolítását, a pusztaberkieknek a pusztaberkieket megillető II. földalapból való árverés megtartását, a pusztaberkieknek a részarány-tulajdon kiadását. Ezért a pusztaberkiek álláspontjukhoz való ragaszkodásukkal, - ami a céljuk megvalósítását illető eszközöket illeti - (a földalapok nevesítése előtti földcserét) hátráltatják nemcsak saját céljaik, hanem a többi hat községben el nem végzett feladatoknak a megoldását is. 
	A pusztaberkiek valós problémája  az ügyben egy mondatban úgy foglalható össze a vizsgálat tapasztalatai alapján, hogy mint egy 1500 AK értékű részarány-tulajdoni földalapjuk, nem Pusztaberkiben, hanem Tereske község határában van kijelölve, s ezért a nevesítés elől elzárkóztak, noha ennek hiányában a földalapot már régen nevesíthették volna. A pusztaberkiek részére a részarány-tulajdonú  földalapok kijelölése, mivel a hatályos jogszabályoknak megfelelően történt, alkotmányos visszásságot nem vet fel. 
	A vizsgálat azonban rámutat arra, hogy a pusztaberkiek problémája megoldható. 
Az 1994. évi LV. törvény ismeri a "birtokösszevonási célú önkényes földcsere" intézményét.  Ennek szabályait a hivatkozott törvény 27-35-§-ai tartalmazzák.
A birtokösszevonási célú földcsere nem azonos a Ptk 378.§-ában írt földcserével. A földről szóló törvény 81.§ (2), illetve (3) bekezdése módosítja az illetéktörvény egyes rendelkezéseit is, mely szerint mentes a visszterhes a vagyonátruházási illeték alól: "a birtokösszevonási célú önkéntes földcsere keretében létrejött megállapodáson alapuló termőföld tulajdon szerzése". Továbbá ugyane paragrafus 3. bekezdése szerint: "Illetékmentes a birtokösszevonási célú önkéntes földcsere keretében létrejött megállapodáson alapuló tulajdonos változás ingatlan-nyilvántartási bejegyzése." 
	A pusztaberkiek részére Tereskén kijelölt és elkülönített földalapba lévő részarány-tulajdonú föld "Pusztaberkibe való átvitele" - a vizsgálat tapasztalatai alapján - úgy képzelhető el, ha az említett földalapban lévő (és Tereske közigazgatási területén fekvő) földeket a pusztaberki részarány-tulajdonosok részére az illetékes FM hivatal az 1993. évi II. törvény rendelkezései szerint ingatlan-nyilvántartási bejegyzésre alkalmas határozattal a részarány-tulajdonosok osztatlan közös tulajdonába adja, s ha jogerős határozattal kiadott földek tulajdonjogát az ingatlan-nyilvántartásba a körzeti földhivatal bejegyzi,  ez esetben már nem lesz akadálya annak, hogy e tulajdonosok e részarány-tulajdonú földnek már nem tekinthető földeket  az ÁG földeket kezelő gazdálkodó szervezettel annak egyetértése esetén a kezelésében lévő pusztaberki földekkel az ÁPV RT hozzájárulásával - elcseréljék. A földcsere csak önkéntesen mehet végbe. Célszerű, ha a cserét a pusztaberki volt részarány-tulajdonosok kezdeményezik. 
	A vizsgálat során folytatott konzultáció alkalmával a megyei FM hivatal, a körzeti földhivatal, az ÁPV RT, illetve az FM megkérdezett  munkatársai úgy nyilatkoztak, hogy az önkéntes földcserét, mely a a pusztaberki részarány-tulajdonosok valós gondjainak megoldását jelenthetné, elképzelhetőnek tartják, támogatják, nem zárkóznak el előle. 
	 
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az ügyre vonatkozó és megjelölt törvények módosítását nem kezdeményezi, mert azok helyes értelmezése és alkalmazása alkotmányos visszásságot nem vet fel. Ugyanis a törvényalkotó számolt azzal a lehetőséggel, hogy mind a kárpótlási árverésen földet szerzők, mind a részarányként kiadott földek tulajdonosai, egy község határában több helyen, esetleg több községben, netán több megyében is szereznek földet. Ez esetben pedig az általános birtokrendezési eljárásra vonatkozó külön törvény hatálybalépéséig az említett önkéntes földcsere kezdeményezhető. 
	Egyebekben pedig az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a  panaszos arra irányuló törekvését, hogy a pusztaberki részarány-tulajdonosok ezek után nevesítésre kerülő  földjének, a nevesítés után az említett földek pusztaberki földre való elcserélése birtok összevonási célú önkéntes földcsere keretében megtörténjen,  támogatja, a földcsere panaszos által igényelt módját és a panaszos ezzel összefüggő kifogásait, pedig alkotmányos visszásság hiányában elutasítja. 
	Jelentésem egy példányának megküldésével panaszost, továbbá  a földművelésügyi minisztert, az OKKH elnökét, a Nógrád Megyei Kárrendezési Hivatalt, az FM Nógrád Megyei Földművelésügyi Hivatalát, az ÁPV RT vezérigazgatóját, a rétsági Körzeti Földhivatalt tájékoztattam, ez utóbbiak segítségét kérve az önkétes földcsere lebonyolításához. 

Budapest, 1997. november 13.

Gönczöl Katalin