OBH 2465/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Katona Anikó
Az eljárás megindulása:

A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség Főigazgatója kereste meg az Országgyűlési Biztos Hivatalát, melyben kifejtette, hogy hivatalához több olyan megkeresés érkezett, amelyben azt panaszolják a vásárlók, hogy minden alap nélkül bolti lopásokkal vádolták meg őket az üzletben tevékenykedő őrző-védő kft emberei. Néhány esetben fizikai inzultus is érte őket, például elvezetés és motozás.
A panaszosok megszégyenítettségüket és kiszolgáltatottsági érzésüket fejezték ki. A kereskedelem a panaszok ellen azzal védekezik, hogy a sok bolti lopás elviselhetetlen mértékű leltárhiányt idézhet elő, ezért kénytelenek valamit tenni ellene.
A főigazgató úr szerint az sem megoldás, hogy az ilyen önkényeskedések ellen az állampolgárok egyenként becsületsértési pert indítsanak.
Levelében abban kéri az országgyűlési biztos állásfoglalását, hogy milyen jogok illetik meg a lopással megvádolt vásárlót, meddig terjed az őrző-védő szolgálat hatásköre és milyen kényszerítő, korlátozó eszközöket vehetnek igénybe munkájuk során.

Érintett alkotmányos jogok:

- Alk. 2. § (1) bekezdésben foglalt jogállamiságból eredő jogbiztonság követelménye
- Alk. 8. § (1) A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.
(2) A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.
(4) Rendkívüli állapot, szükségállapot vagy veszélyhelyzet idején az alapvető jogok gyakorlása – az 54–56. §-ban, az 57. § (2)–(4) bekezdésében, a 60. §-ban, a 66–69. §-ban és a 70/E. §-ban megállapított alapvető jogok kivételével – felfüggeszthető vagy korlátozható.
- Alk. 54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
(2) Senkit nem lehet kínzásnak, kegyetlen, embertelen, megalázó elbánásnak vagy büntetésnek alávetni, és különösen tilos emberen a hozzájárulása nélkül orvosi vagy tudományos kísérletet végezni.
- Alk. 55. § (1) A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van a szabadságra és a személyi biztonságra, senkit sem lehet szabadságától másként, mint a törvényben meghatározott okokból és a törvényben meghatározott eljárás alapján megfosztani.
- Alk. 58. § (1) Mindenkit, aki törvényesen tartózkodik Magyarország területén – törvényben meghatározott esetek kivételével – megillet a szabad mozgás és a tartózkodási hely szabad megválasztásának joga, beleértve a lakóhely vagy az ország elhagyásához való jogot is.

Jogszabályi háttér:

- A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény

1. § (1) A Magyar Köztársaság Rendőrségének (a továbbiakban: Rendőrség) feladata a közbiztonság és a belső rend védelme.
(2) A Rendőrség a közbiztonság és a belső rend védelme körében az e törvényben és törvény felhatalmazása alapján más jogszabályban meghatározott bűnmegelőzési, bűnüldözési, államigazgatási és rendészeti feladatkörében:
h) engedélyezi és felügyeli – a rendvédelmi szervek kivételével – a személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenységet;
28. § (1) A Rendőrség – a külön jogszabályban megállapított feltételek szerint – hatósági engedélyt ad az egyéni és a társas vállalkozás keretében folytatandó személy- és vagyonvédelmi, valamint magánnyomozói tevékenységre.

- A vállalkozás keretében végzett személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység átmeneti szabályairól szóló 87/1995. (VII. 14.) Korm. rendelet

7. § (1) A rendőrkapitányság az engedélyt határozattal visszavonja, ha kiadásának feltételei megszűntek; visszavonhatja az engedélyt, ha a vállalkozó e rendelet szabályait ismételten vagy súlyosan megszegte.
9. § A személy- és vagyonvédelmi, illetve magánnyomozói tevékenységre kötött szerződést írásba kell foglalni. A szerződésnek tartalmaznia kell a megrendelő hozzájárulását ahhoz, hogy nevét és lakcímét (vagy székhelyét, ennek hiányában telephelyét) a vállalkozó nyilvántarthatja, és ebbe a nyilvántartásba a rendőrhatóság a tevékenység ellenőrzése során betekinthet.
11. § (1) A személy- és vagyonőr, a magánnyomozó hatósági jogkörrel nem rendelkezik, hatóság eljárását nem akadályozhatja.
18. § (1) A vagyonvédelmi tevékenységet végző, a szerződés keretei között a megrendelő közterületnek nem minősülő, őrzött létesítménybe, területre belépőt vagy annak területén tartózkodó személyt jogosult
a) a kiléte vagy a belépés, a tartózkodás céljának közlésére felhívni, illetve ennek megtagadása vagy a közölt adatok nyilvánvaló valótlansága esetén az érintett belépését, ott-tartózkodását megtiltani, és távozásra felszólítani;
b) a csomag, illetve jármű-, menet-, szállítási okmány bemutatására felszólítani, csomagját, járművét, valamint a szállítmányt biztonsági szempontból ellenőrizni;
c) jogsértő magatartás abbahagyására felszólítani.
(2) A vagyonőr a megrendelő ingóságát – a szerződés keretei között – az őrzött létesítményen, területen kívül is védheti, ennek során az (1) bekezdésben meghatározott jogok illetik meg.
20. § (1) A személy- és vagyonőr igazoltatásra nem jogosult, ha a tevékenysége gyakorlása során az általa erre felkért személy a nevét és személyi adatait önként nem közli, a személyi azonosság megállapítására igazoltatásra jogosult hatósági személyt kérhet fel.
(2) A személy- és vagyonőr a bűncselekmény elkövetésén tetten ért személyt jogosult a cselekmény abbahagyására felszólítani, és elfogni. Köteles azonban az elfogott személyt haladéktalanul a rendőrségnek vagy az ügyészségnek átadni, ha erre nincs mód, ezek valamelyikét értesíteni [Be. 91. § (5) bekezdés].
(3) A személy- és vagyonőr arányos mérvű kényszerítő testi erő alkalmazásával
a) a védett személy biztonságát fenyegető támadást elháríthatja;
b) a védett létesítménybe, területre való jogosulatlan belépést megakadályozhatja, a jogosulatlanul bennt tartózkodót onnan eltávolíthatja.
(4) A személy- és vagyonőr a feladata ellátása során vegyi eszközt (gázsprayt), gumibotot, őrkutyát tarthat magánál, és azt a jogos védelem keretei között alkalmazhatja.

- Az egyes szabálysértésekről szóló 17/1968. (IV. 14.) Korm. rendelet

30/A. § (1) Aki magánnyomozói, illetve személy- és vagyonőri tevékenységet
a) a tevékenység végzésére jogosító engedély nélkül végzi, vagy végezteti,
b) a tevékenységet a magánnyomozás vagy személy- és vagyonőrzés személyes végzésére jogosító igazolvány nélkül végzi, vagy
c) a tevékenysége folytatására vonatkozó jogszabályban meghatározott kötelezettségét megszegi
ötvenezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés elkövetése miatt indult eljárás a rendőrség hatáskörébe tartozik.

A vizsgálat megállapításai:

Az állampolgárnak alapvető és veleszületett joga  van az emberi méltósághoz. Ez a joga semmilyen körülmények között nem korlátozható. 
A vagyonvédelmet ellátó személyek nem minősülnek hatóságnak, hatósági jogkörrel nem rendelkeznek.
A vállalkozás keretében végzett személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység átmeneti szabályairól szóló Korm. rendelet pontosan meghatározza a boltokban szolgálatot teljesítő őrző-védő kft-k tevékenységének korlátait, mely szerint a vagyonvédelmi tevékenységet végző, a szerződés keretei között - jelen esetben a vásárlót jogosult a kiléte vagy a belépés, a tartózkodás céljának közlésére felhívni, illetve ennek megtagadása vagy a közölt adatok nyilvánvaló valótlansága esetén az érintett belépését, ott-tartózkodását megtiltani, és távozásra felszólítani; a csomag, illetve jármű-, menet-, szállítási okmány bemutatására felszólítani, csomagját, járművét, valamint a szállítmányt biztonsági szempontból ellenőrizni; jogsértő magatartás abbahagyására felszólítani.

A vagyonőr a bűncselekmény elkövetésén tetten ért személyt jogosult a cselekmény abbahagyására felszólítani, és elfogni. Ezt követően azonban köteles az elfogott személyt haladéktalanul a rendőrségnek vagy az ügyészségnek átadni, ha erre nincs mód, ezek valamelyikét értesíteni. Ez esetben felmerül az Alkotmány 58. § (1) bekezdésében foglalt szabad mozgás és a tartózkodási hely szabad megválasztása jogának sérelme, ezek a jogok azonban - alkotmányos cél érdekében - megfelelő garanciák mellett korlátozhatók. A bűncselekmény megakadályozása, a jogrend érvényre juttatása ilyen alkotmányos célnak tekinthető, tehát - amennyiben a korlátozás arányos mértékű - alkotmányos visszásság nem állapítható meg.

A jogszabály arányos mérvű kényszerítő testi erő alkalmazását teszi lehetővé, amivel a vagyonőr a védett létesítménybe, területre való jogosulatlan belépést megakadályozhatja, a jogosulatlanul bennt tartózkodót onnan eltávolíthatja. Ehhez eszközként vegyi eszközt (gázsprayt), gumibotot, őrkutyát tarthat magánál, és azt a jogos védelem keretei között alkalmazhatja.

A taxatív felsorolásból is kitűnik, hogy a vagyonvédelmet ellátó személyek fizikai behatására csak tettenérés, illetve jogosulatlanul belépő vagy ott tartózkodó személy eltávolítása esetén van mód, akkor is csak arányos mértékű intézkedésre. A boltok többségénél gyakorlatilag nem beszélhetünk jogosulatlan ott-tartózkodásról, esetleg az újabban kialakult áruház-láncok némelyikénél merülhet fel e kérdés vizsgálata. Az "arányos mérvű" meghatározás kulcsfontosságú kérdés. Egy, az eljárás ellen tiltakozó vagy azt nehezményező vásárló "elvezetése" nem tartozik ebbe a kategóriába. Motozásra alapot adó jogszabályi rendelkezés nem létezik. Ilyen esetben a hatóságot kell értesíteni. A vagyonőr szintén nem igazoltathat, ha a vásárló önként nem mutatja be személyi igazolványát.
A mások előtt történő, a vásárlót megszégyenítő felelősségrevonás és intézkedés mindenképpen sérti az Alkotmány 54. § (2) bekezdésében foglalt megalázó bánásmód tilalmát, ezért alkotmányos visszásságot okoz. Természetesen az alkotmányos visszásság fennállását minden egyes esetnél külön kell vizsgálni a körülményekre tekintettel, ezért a jelentésben erről további megállapításokat tenni nem lehet.

A fentebb vázolt elveket megsértő őrző-védő szolgálatok ellen az állampolgár elsődlegesen a rendőrséghez fordulhat panasszal, amely jogosulatlan magánnyomozói, illetve személy- és vagyonvédelmi tevékenység végzése miatt szabálysértési eljárást indíthat, illetve a rendelet ismétlődő vagy súlyos megsértése esetén az ilyen feladatot ellátó társaság engedélyét visszavonhatja.
 
A fennálló jogi szabályozás alkotmányos visszásságot okoz. A jogalkotásról szóló 1987. évi XI. törvény 2. §-a kimondja, hogy törvényben kell szabályozni az állampolgárok alapvető jogait és kötelességeit, ezek feltételeit és korlátait, valamint érvényre juttatásuk eljárási szabályait. A fenti problémát szabályozó kormányrendelet - mint azt a címe is mutatja - átmeneti szabályozásként készült, ideiglenes jelleggel. Ezt a szövegezése is jelzi, melyben több homályos, félreértelmezésre lehetőséget adó rendelkezés van.
Mint azt az Alkotmánybíróság 28/1992. (IV. 30.) AB határozata is kimondja: "A jogbiztonság kiemelkedően fontos jogállami érték, s ebből eredően meghatározott kötelezettségek hárulnak mind a jogalkotó, mind a jogalkalmazó szervekre. A jogállam nem tud eltekinteni attól, hogy mind a természetes, mind a jogi személyektől megkövetelje e törvényesen kihirdetett jogszabályok ismerését, és az azokkal összhangban álló magatartást, s mindezek garanciájaként érvényre jutassa azt az elvet: a jogszabály nem ismerése senkit nem mentesít jogellenes magatartásának következményei alól."
E követelménynek elengedhetetlen feltétele, hogy mind a vásárlók, mind azok számára, akik őrző-védő szolgálatot látnak el kiszámíthatóvá tegye cselekményeik következményeit. Ezt a jelenlegi szabályozás csak részlegesen oldja meg, s ezzel jogbizonytalanságot okoz.

A kormányrendelet alacsonyabb rendű jogszabályként nem teljesíti a jogalkotásról szóló törvényben meghatározott feltételeket, illetve nem ad egyértelmű tájékoztatást a jogszabály által érintettek számára, ezért alkotmányos visszásságot okoz.

Ajánlás:

Felkérem Belügyminiszter Urat, kezdeményezze a 87/1995. (VII. 14.) Korm. rendelet szabályainak törvényi szintre emelését a jelentésben foglalt tartalmi megállapítások figyelembevételével.

Budapest, 1997. október

Dr. Polt Péter