OBH 2148/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos beadványában sérelmezte a Tatabányai Rendőrkapitányság dolgozói által 1996. december 2-án vele szemben foganatosított előállítás és első gyanúsítotti kihallgatásának körülményeit. Állítása szerint a gyanúsítotti kihallgatást végző rendőr megfélemlítette, arcul ütötte, továbbá többszöri kérelme ellenére nem biztosítottak részére védőt. Kérte továbbá az állampolgári jogok országgyűlési biztosának segítségét ahhoz, hogy ne gyanúsítsák bűncselekmény elkövetésével, mert ő nem követett el jogsértést.
	A beadvány alapján felmerült a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelményének, valamint az emberi méltósághoz és a védelemhez való jog, továbbá a kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód tilalma sérelmének gyanúja. Ezért vizsgálatot rendeltem el. Ennek során megkerestem a tatabányai rendőrkapitányság vezetőjét és tájékoztatást kértem az ügyben tett rendőri intézkedésekről, valamint kértem a panasz elbírálásához szükséges iratok megküldését.

Érintett alkotmányos jog
Jogállamiság elve és az ebből fakadó jogbiztonsághoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.).
Az élethez és az emberi méltósághoz való jog (Alk. 54. § /1/ bek.).
Kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód tilalma (Alk. 54. § /2/ bek.).
A védelem joga (Alk. 57. § /3/ bek.).

Alkalmazott jogszabályok
A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (továbbiakban: Rtv.) 
17. § (1) A Rendőrség a feladatának ellátása során a testi épséghez, a személyes szabadsághoz, a magánlakás, a magántitok és a levéltitok sérthetetlenségéhez, a személyes adatokhoz, valamint a tulajdonhoz fűződő jogokat a törvényben foglaltak szerint korlátozhatja.

18. § (3) A fogvatartott jogait csak annyiban lehet korlátozni, amennyiben az a szökés vagy elrejtőzés, a bizonyítási eszközök megváltoztatásának vagy megsemmisítésének megakadályozását, újabb bűncselekmény elkövetésének megelőzését, illetőleg az őrzés biztonságát, a fogda rendjének megtartását szolgálja.

33. § (1) A rendőr a további intézkedés megtétele céljából elfogja és az illetékes hatóság elé állítja azt,
a) akit szándékos bűncselekmény elkövetésén tetten értek;
b) aki ellen külön törvény vagy nemzetközi szerződés alapján elfogatóparancsot adtak ki, vagy akinek személykörözésben az elfogását rendelték el;
c) akinek őrizetbe vételét, előzetes letartóztatását rendelték el, vagy akinek ideiglenes kényszergyógykezelését, illetőleg elmeállapotának megfigyelését rendelték el;
d) aki az őrizetbe vétel, az előzetes letartóztatás, a szabadságvesztés vagy az elzárás végrehajtása során megszökött, vagy a fogvatartás helyéről engedéllyel eltávozva oda nem tért vissza, illetőleg, aki az ideiglenes kényszergyógykezelés, az elmeállapotának megfigyelése, a kényszergyógykezelés, a kényszergyógyítás vagy a javítóintézeti nevelés alól magát kivonta;
e) akinek előállítását külön törvényben meghatározott feltételek alapján elrendelik.

(2) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt,
a) aki a rendőr felszólítására nem tudja magát hitelt érdemlően igazolni, vagy az igazolást megtagadja;
b) aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható;
c) akitől bűncselekmény gyanúja vagy szabálysértés bizonyítása érdekében vizeletvétel vagy véralkohol-vizsgálat céljából vérvétel, valamint műtétnek nem minősülő módon egyéb mintavétel szükséges;
d) aki a szülői felügyelet vagy a gyámság, illetőleg az intézeti nevelés hatálya alól engedély nélkül kivonja magát;
e) aki a pártfogó felügyelet - külön törvényben meghatározott és a Rendőrség hatáskörébe tartozó - szabályait megszegi;
f) aki a szabálysértést az abbahagyásra irányuló felszólítás után is folytatja, illetőleg akivel szemben az eljárás azonnal lefolytatható, továbbá akitől tárgyi bizonyítási eszközt kell megszerezni, vagy elkobzás alá eső dolgot kell visszatartani;
g) akit eltűntként köröznek.

(3) A Rendőrség az előállítással a személyi szabadságot csak a szükséges ideig, de legfeljebb 8 órán át korlátozhatja. Ha az előállítás célja még nem valósult meg, indokolt esetben ezt az időtartamot a rendőri szerv vezetője egy alkalommal 4 órával meghosszabbíthatja. Az előállítás időtartamát a rendőri intézkedés kezdetétől kell számítani.

(4) Az előállítottat kérelmére az előállítás okáról tájékoztatni kell, és az előállítás időtartamáról részére igazolást kell kiállítani.

A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (továbbiakban: Be.)
4. § (1) A büntetőeljárásban a személyi szabadságot és más állampolgári jogokat tiszteletben kell tartani, s azok csak az e törvényben meghatározott esetekben és módon korlátozhatók.

5. § (1) A hatóságok feladata, hogy az eljárás minden szakaszában a tényállást alaposan és hiánytalanul tisztázzák, a valóságnak megfelelően állapítsák meg, a terhelő és mentő, valamint a büntetőjogi felelősséget súlyosító és enyhítő körülményeket egyaránt figyelembe vegyék. Fel kell deríteni azokat az okokat és körülményeket is, amelyek a bűncselekmény elkövetését közvetlenül lehetővé tették.
(2) Az eljárásban részt vevő személyek az e törvényben meghatározott esetekben és módon kötelesek és jogosultak a bizonyításban közreműködni.

6. § (1) A terheltet megilleti a védelem joga.
(2) A hatóságok kötelesek biztosítani, hogy az, akivel szemben a büntetőeljárást folytatják, az e törvényben meghatározott módon védekezhessék.
(3) A terhelt érdekében az eljárás bármely szakaszában védő járhat el. A terhelt az eljárás megindításától kezdve védőt választhat.

16. § (1) A nyomozó hatóságok feladata a bűncselekmények gyors és alapos felderítése, valamint a bűncselekmények elkövetőinek felelősségre vonásához szükséges eljárási cselekmények elvégzése.

47. § Védő részvétele a büntetőeljárásban kötelező, ha
a) a bűncselekményre a törvény öt évi szabadságvesztésnél súlyosabb büntetést rendel;
b) a terheltet fogva tartják, az őrizetbevételt kivéve;
c) a terhelt süket, néma, vak, kóros elmeállapotú vagy a magyar nyelvet nem ismeri;
d) az eljárást a jogszabály megszegésével külföldön tartózkodó terhelt ellen folytatják;
f) e törvényben meghatározott egyéb esetekben.

48. § (1) Védőt elsősorban a terhelt hatalmazhat meg. A meghatalmazásról a terhelt törvényes képviselője vagy nagykorú hozzátartozója is gondoskodhat; a meghatalmazásról a terheltet értesíteni kell.
(2) A terhelt a meghatalmazást mind az általa, mind a más által meghatalmazott védőtől megvonhatja.

49. § (1) A hatóság védőt rendel ki, ha a terheltnek nincs meghatalmazott védője és a védelem kötelező.
(2) A hatóság a 48. § (1) bekezdésében felsoroltak kérelmére vagy hivatalból védőt rendel ki, ha ezt a terhelt érdekében szükségesnek tartja.
(3) Védőként ügyvédet vagy ügyvédi irodát lehet kirendelni. A kirendelés a hatályát veszti, ha a terhelt védelméről meghatalmazás útján gondoskodnak.
(4) A védő kirendelése ellen jogorvoslatnak nincs helye.

50. § (1) A kirendelés, illetőleg - ellenkező megállapodás hiányában - a meghatalmazás hatálya az ügydöntő határozat jogerőre emelkedéséig tart.
(2) A védő a meghatalmazás, illetőleg a kirendelés alapján jogosult részt venni a különleges eljárásokban (XVIII. fejezet).
(3) A kirendelt védő indokolt esetben a kirendelés alóli felmentését kérheti. A kérelem elfogadásáról a hatóság határoz.

51. § A védő köteles a terhelt érdekében minden törvényes védekezési eszközt és módot késedelem nélkül felhasználni, a terheltet a védekezés törvényes eszközeiről felvilágosítani, jogaira kioktatni és a terheltet mentő, illetőleg a felelősségét enyhítő tények felderítését elősegíteni.

52. § (1) Ha a védelem kötelező, a védő köteles jelen lenni
a) a tárgyaláson,
b) e törvényben meghatározott más eljárási cselekményeknél.
(2) A védő a nyomozási cselekményeknél akkor lehet jelen, ha ezt a törvény megengedi. A bírósági eljárásban - ha e törvény másként nem rendelkezik - az eljárási cselekményeknél akkor is jelen lehet, ha jelenléte nem kötelező.
(3) A védő iratmegtekintési jogára a 44. § (4) bekezdése irányadó.
(4) A védő az eljárás minden szakaszában indítványokat és észrevételeket tehet, a hatóságtól felvilágosítást kérhet, a tárgyaláson a kihallgatottakhoz kérdést intézhet és felszólalhat.

132. § (2) A gyanúsítás közlése után figyelmeztetni kell a gyanúsítottat arra, hogy védőt választhat, illetőleg védő kirendelését kérheti. Kötelező védelem esetén fel kell hívni a figyelmét arra is, hogy amennyiben három napon belül nem hatalmaz meg védőt, a hatóság rendeli ki.

A Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III. 1.) BM rendelet
36. § (1) A rendőr a szándékos bűncselekmény elkövetésén tetten ért személyt a tettenérés helye szerinti, szükség esetén a legközelebbi rendőri szervhez állítja elő.
(2) Az Rtv. 33. § (1) bekezdés b), c) pontjai alapján végrehajtott elfogásról, az azt elrendelő hatóságot, az (1) bekezdés d) pontja alapján végrehajtott elfogásról a személyi szabadság korlátozását (kényszergyógykezelést, kényszergyógyítást vagy az elmeállapot megfigyelését) végrehajtó szervet haladéktalanul értesíteni kell. Az értesítetthez kísérésről - amennyiben az nem rendőri szerv - az előállítást végrehajtó rendőrhatóság gondoskodik. Ha az elrendelő hatóság rendőri szerv, úgy az átkísérés végrehajtásáról maga köteles gondoskodni.
(3) A külön törvényben meghatározott feltételek alapján elrendelt előállítást az elrendelő határozatban megjelölt hatósághoz kell foganatosítani. Ha a végrehajtó rendőri szerv az elrendelő hatóság székhelyétől távol esik, a személyt az elrendelő hatóság székhelye szerinti rendőri szervhez kell előállítani, átkíséréséről ez utóbbi szerv gondoskodik.

42. § Az előállítás az előállított személy szabadon bocsátásáig vagy őrizetbe vételéig, illetőleg előzetes letartóztatásáig, de legfeljebb az Rtv. 33. § (3) bekezdésében meghatározott ideig tart.

45. § (1) Az előállított személyt előállító helyiségben kell elhelyezni. Az azonos ügyben előállítottakat el kell különíteni. Az elővezetett személyt, ha az intézkedés sikeresen csak így hajtható végre, a rendőrségen történő visszatartás idejére előállító helyiségben lehet elhelyezni. Ha az előállító helyiségben előállított, elővezetett személy van, gondoskodni kell az állandó őrzéséről.
(2) Az előállító helyiségben történő elhelyezés, nyilvántartás és őrzés végrehajtásának feltételeit a rendőri szerv vezetője biztosítja.
(3) Az előállító helyiségben történő elhelyezéskor, az előállított, elővezetett személyt fel kell világosítani az intézkedés várható időtartamáról. Ruházatát át kell vizsgálni, és tőle el kell venni azokat a tárgyakat, amelyeket fogva tartáskor sem tarthat magánál. Nyilatkoztatni kell sérüléséről, esetleges panaszáról. A sérültet orvosi ellátásban kell részesíteni.
(4) Az előállított, elővezetett személy ellátására a fogva tartottakra vonatkozó szabályok megfelelően irányadók.
(5) Az előállító helyiségre, illetőleg az abban elhelyezett személyekre az őrzésre és az okmányok vezetésére - eltérő rendelkezés hiányában - a fogdaszolgálatra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni. Látogató fogadása azonban nem engedélyezhető.

A bűnügyek rendőrségi nyomozásáról szóló 40/1987. BM utasítás
239. pont Az őrizetbevételt határozattal kell elrendelni. A határozatnak tartalmaznia kell a gyanúsítottnak a Be. 87. §-a (1) bekezdésének a./ pontjában meghatározott személyi adatait, az elrendelés okát, a fogvatartás helyét, valamint az őrizetbevétel elrendelésének és lejártának időpontját (nap, óra, perc). A határozat indokolásában le kell írni a rövid tényállást és az őrizetbevételt megalapozó tényeket, körülményeket. Az előállítás időtartamát az őrizet időtartamába be kell számítani.

A vizsgálat megállapításai
	A Tatabányai Rendőrkapitányság vezetőjének tájékoztatása és az általa megküldött iratok alapján megállapítottam, hogy a panaszost a kapitányság bűnügyi osztályának dolgozói 1996. december 2-án 19.45 órakor előállították a kapitányságra. Az előállítás indoka az volt, hogy a panaszossal szemben bűncselekmény elkövetésének alapos gyanúja állt fenn. Az előállítás során kényszerítőeszköz alkalmazására nem került sor. 

Az előállítás parancsnoki kivizsgálása megtörtént. A parancsnok az előállítást törvényesnek és jogszerűnek minősítette. Az előállítás körülményei ellen a panaszos nem élt jogorvoslattal. Az intézkedésről készült, 1996. december 2-án kelt jelentés szerint a panaszost az előállítást követően őrizetbe vették. A fogvatartás helyéül a Budapest II. kerületi Rendőrkapitányság fogdáját jelölte meg a rendőri szerv. A rendőrségi fogdába történő befogadást megelőzően, 1996. december 3-án 1.50 órakor a panaszos kötelező orvosi vizsgálaton vett részt. Az orvosi vélemény szerint a panaszoson külsérelmi nyom nem volt, külsőleg egészséges volt.
	A panaszos ellen 3573/1996. bü. szám alatt folytatta a tatabányai rendőrkapitányság bűnügyi osztálya a nyomozást. Az iratok között található a panaszos őrizetbevételét elrendelő határozat, mely 1996. december 2-án kelt. A határozat szerint az őrizetbevétel 1996. december 2-án 19.40 órakor kezdődik és december 5-én 19.40 órakor ér véget. Az eljáró szerv tehát - helyesen - az előállítás időtartamát beszámította az őrizet időtartamába. Az őrizetbevétel ellen a panaszos nem élt jogorvoslati lehetőségével. Ezen nyilatkozatát a határozat kihirdetésekor aláírta. 
	A panaszos első gyanúsítotti kihallgatását ugyancsak 1996. december 2-án foganatosították 21.35 óra és 23.10 óra között. A kihallgatásról készült jegyzőkönyv szerint a panaszost megillető gyanúsítotti jogairól tájékoztatták, melyet aláírásával igazolt. A panaszos gyanúsítotti kihallgatását végző nyomozó - többek között - figyelmeztette a panaszost, hogy védőt választhat, illetve kirendelését kérheti. A panaszos úgy nyilatkozott, hogy nem kíván védőt meghatalmazni. A panaszos kijelentette továbbá, hogy vallomást kíván tenni. Az ügyben a védelem kötelező volt, de az első gyanúsítotti kihallgatáson, a gyanúsított hozzájárulására tekintettel, védő nem volt jelen. A gyanúsítás ellen nem jelentett be panaszt. A nyomozó hatóság a panaszos részére 1996. december 4-én védőt rendelt ki, aki jelen volt az előzetes letartóztatást megelőző bírói meghallgatáson. A panaszost december 5-én a bíróság előzetes letartóztatásba helyezte. 
	A második gyanúsítotti kihallgatásra - a panaszos kérésére - 1996. december 12-én került sor. Ezen sem vett részt védő. A védő mellőzése szintén a gyanúsított jóváhagyásával történt. Ezt a kihallgatásáról készült jegyzőkönyvben rögzítették, amit aláírt. A jegyzőkönyv azt is tartalmazza, hogy korábban tett vallomását visszavonja, mert azt fizikai és szellemi fáradtság hatása alatt tette, és semmilyen bűncselekményt nem követett el.
	1996. december 22-én a panaszos (gyanúsított) édesanyja védőt hatalmazott meg a védelem ellátására, aki az 1997. január 9-én foganatosított gyanúsítotti kihallgatáson és iratismertetésen jelen volt. 
	Az iratokból kitűnik továbbá, hogy a Tatabányai Városi Ügyészség B. 1350/1996. számú vádiratában vádat emelt a panaszos ellen.
	Előzőek alapján megállapítottam, hogy a panaszos előállítására - tekintettel az Rtv. 33. § (2) bekezdés b./ pontjára, mivel bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható volt - jogszerűen került sor. Vizsgálatom során olyan adat nem merült fel, melyből arra lehetett volna következtetni, hogy az előállítást szakszerűtlenül, a panaszos emberi méltósághoz való joga, valamint a kegyetlen, megalázó elbánás tilalma megsértésével hajtotta volna végre a nyomozó szerv. Ezt különösen bizonyítja, hogy fogdába való elhelyezését megelőző orvosi vizsgálat eredménye szerint külsérelmi nyom nem volt a panaszoson. Ennek bizonyítéka az is, hogy az eljárás során a panaszos nem élt panasszal amiatt, hogy előállítása, illetve első gyanúsítotti kihallgatása alkalmával bántalmazták volna, bár tudott a jogorvoslati lehetőségekről, hiszen több alkalommal (őrizetbevételét elrendelő határozat kihirdetésekor, gyanúsítás közlésekor) saját kezűleg aláírt olyan tartalmú nyilatkozatot, hogy "panasszal nem élek". Megjegyzem, hogy ha a panaszos szerint kényszer hatása alatt bírta rá az első gyanúsítotti kihallgatását végző rendőr bűncselekmény elkövetésének elismerésére, úgy - a bűncselekmény elévülési határidején belül - a megyei főügyészség nyomozó hivatalánál feljelentést tehet. 
	Nem állapítottam meg a panaszos védelemhez való joga sérelmét sem. A panaszost már első kihallgatása során figyelmeztették a védő választás lehetőségére, illetve tájékoztatták arról is, hogy ha nem hatalmaz meg védőt, hivatalból rendel ki számára védőt a hatóság. Addig, amíg meghatalmazott védője nem volt, az ő hozzájárulásával - második esetben kérésére - foganatosították gyanúsítotti kihallgatását védő jelenléte nélkül. 
	A panaszos beadványában kérte segítségemet ahhoz, hogy ne gyanúsítsák bűncselekmény elkövetésével, mert ő nem követett el jogsértést. A beadvány ezen részét nem vizsgáltam. A Be. 5. §-a értelmében ugyanis a büntetőügyekben eljáró hatóságok (rendőrség, ügyészség, bíróság) feladata a tényállás megállapítása, továbbá a bizonyítékok mérlegelése. Az országgyűlési biztos nem büntetőügyekben eljáró hatóság, ezért vizsgálata során nem állapíthat meg tényállást, nem értékelheti a felmerült bizonyítékokat, s nem foglalhat állást a bűncselekmény elkövetésére vonatkozó alapos gyanú meglétéről, illetve hiányáról sem.
	Az ügyben tehát az eljáró hatóság mulasztást nem követett el, alkotmányos joggal kapcsolatos visszásság nem keletkezett. Ezért ajánlást nem teszek az ügyben. 

Budapest, 1999. március 3.

Gönczöl Katalin