OBH 1822/1997. 6099/1997. 7204/1997. 8488/1997. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Ludányiné Dr. Sasadi Zsuzsanna

Az eljárás megindítása

	Komlói, fóti, csongrádi, és krasznovajdai panaszosok  fordultak ( 1997. január 23.-án, június 23.-án, augusztus 4.-én,  és szeptember 24.-én )  az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mivel a Royal Ambassador Csomagküldő Kft. megtévesztő reklámtevékenységével vásárlásra ösztönzi őket, oly módon, hogy további megrendelésük estére nagy értékű nyereményt ígér. Az ígért ajándékot azonban nem kapja meg a fogyasztó. Panaszukat a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség nem orvosolta.
	Az eljárás a jogbiztonság sérelmének alapos gyanúja miatt indult.

A megállapított tényállás

	. A négy panasz a tavaszi nyereményjátékhoz kapcsolódik.
A panaszbeadványok alapján megállapítható, hogy a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség hatályos jogszabályok alapján nem tette meg a kellő intézkedést, annak érdekébe, hogy megakadályozza az állampolgárok további indokolatlan vásárlásra ösztönzését. 	 Kifogásolható a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség tájékoztatási kötelezettségének nem megfelelő teljesítése.
	A Royal- Ambassador Kft. ellen a versenyjogi szabályokban megfogalmazott megtévesztő reklám miatt, melyet a félrevezető a nyereményjátékaival valósítottak meg, a Gazdasági Versenyhivatal már több elmarasztaló határozatot hozott. A Kft. tevékenysége sérti az azonos piaci pozícióban lévő gazdálkodó szervezetek érdekeit, mellyel a fogyasztókat is megkárosítják. A Versenyhivatal tehát a Royal Ambassador piaci magatartását a versenytársak szemszögéből vizsgálta s megállapította a versenyjogi szabályok megsértését.
	A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség a Royal-Ambassador Kft  ideiglenes bezáratása, valamint az egyéni felelősségre vonás érdekében eljárásokat nem kezdeményeztek. Mulasztásával a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség az állam által meghatározott feladatát, a fogyasztók érdekeinek védelmét nem látta el. 		

Az ügy jogszabályi háttere

1959. évi IV. törvény
a Polgári Törvénykönyvről

A jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése

4. § (1) A polgári jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése során a felek a jóhiszeműség és a tisztesség követelményeinek megfelelően, kölcsönösen együttműködve kötelesek eljárni.

1. Az adásvétel
365. § (1) Adásvételi szerződés alapján az eladó köteles a dolog tulajdonát a vevőre átruházni és a dolgot a vevő birtokába bocsátani, a vevő pedig köteles a vételárat megfizetni és a dolgot átvenni.

A felek jogai és kötelezettségei
367. § (1) Az eladó köteles a vevőt a dolog lényeges tulajdonságairól és a dologgal kapcsolatos fontos követelményekről, különösen a dologra vonatkozó esetleges jogokról és a dologgal kapcsolatos terhekről tájékoztatni. Köteles továbbá az ilyen körülményekre, illetőleg jogokra és terhekre vonatkozó okiratokat a vevőnek átadni.

1996. évi LVII. törvény
a tisztességtelen piaci magatartás és a versenykorlátozás tilalmáról

A gazdasági hatékonyságot és a társadalmi felemelkedést szolgáló piaci verseny fenntartásához fűződő közérdek, továbbá az üzleti tisztesség követelményeit betartó vállalkozások és a fogyasztók érdeke megköveteli, hogy az állam jogi szabályozással biztosítsa a gazdasági verseny tisztaságát és szabadságát. Ehhez olyan versenyjogi rendelkezések elfogadása szükséges, amelyek tiltják a tisztességes verseny követelményeibe ütköző, illetve a gazdasági versenyt korlátozó piaci magatartást, valamint megakadályozzák a vállalkozásoknak a versenyre hátrányos összefonódását, gondoskodva a szükséges szervezeti és eljárási feltételekről is.
II. Fejezet
A tisztességtelen verseny tilalma
2. § Tilos gazdasági tevékenységet tisztességtelenül – különösen a versenytársak, a fogyasztók törvényes érdekeit sértő vagy veszélyeztető módon vagy az üzleti tisztesség követelményeibe ütközően – folytatni.
A fogyasztói döntések tisztességtelen befolyásolásának tilalma
8. § (1) Tilos a gazdasági versenyben a fogyasztókat megtéveszteni. E törvény alkalmazásában fogyasztó: a megrendelő, a vevő és a felhasználó.
(2) A fogyasztók megtévesztésének minősül különösen, ha
c) az áru értékesítésével, forgalmazásával összefüggő, a fogyasztó döntését befolyásoló körülményekről – így különösen a forgalmazási módról, a fizetési feltételekről, a kapcsolódó ajándékokról, az engedményekről, a nyerési esélyről – megtévesztésre alkalmas tájékoztatást adnak;
d) különösen előnyös vásárlás hamis látszatát keltik.

1997. évi LVIII. törvény
a gazdasági reklámtevékenységről

A reklámfelügyeleti eljárás
15. § (1) A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség (a továbbiakban: főfelügyelőség) – első fokon a megyei (fővárosi) fogyasztóvédelmi felügyelőségek (a továbbiakban: felügyelőség) – látja el a gazdasági reklámtevékenységre vonatkozó rendelkezések betartásának ellenőrzését; ezen belül lefolytatja az e rendelkezések megsértése miatti eljárásokat.
(2) A Tpvt. rendelkezéseibe is ütköző reklám esetén a Tpvt.-ben meghatározottak szerint a bíróság, illetve a Gazdasági Versenyhivatal jár el.
(3) Az e törvény szerinti eljárás lefolytatása nem zárja ki, hogy a sérelmet szenvedett fél személyhez fűződő jogainak megsértése esetén igényét közvetlenül a bíróság előtt érvényesítse a polgári jog általános szabályai szerint. Ha a polgári jogi felelősség szabályai szerint kártérítés címén megítélhető összeg nem áll arányban a felróható magatartás súlyosságával, a bíróság a jogsértőre közérdekű célra fordítható bírságot is kiszabhat.
16. § (1) A reklámfelügyeleti eljárás kérelemre vagy hivatalból indul.
(2) A reklámfelügyeleti eljárás kérelemre indul, ha a gazdasági reklámtevékenységre vonatkozó rendelkezés megsértése valakinek a jogát vagy jogos érdekét sérti. Ha a sérelmet szenvedett fogyasztó személye nem állapítható meg, illetve, ha az igények érvényesítése a sérelmet szenvedett fogyasztók számára tekintettel nem lenne célravezető, az eljárás megindítására a fogyasztók érdekvédelmét ellátó közigazgatási szervek és társadalmi szervezetek is jogosultak.
(3) A reklámfelügyeleti eljárás a gazdasági reklámtevékenységre vonatkozó rendelkezéseket megsértő reklám közzétételét követő egy éven túl nem indítható meg. Ha az érdekelt fél személyhez fűződő jogainak megsértéséről egy éven túl szerzett tudomást, az eljárás megindítására nyitvaálló határidő megállapítására a Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről szóló 1959. évi IV. törvény 326. § (2) bekezdésében foglalt rendelkezést kell megfelelően alkalmazni.
17. § (1) A főfelügyelőség és a felügyelőség eljárása során az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezéseit az e törvény 18–19. §-aiban foglalt eltérésekkel kell alkalmazni.
(2) Ha a Gazdasági Versenyhivatal 15. § (2) bekezdése alapján jár el, eljárására a Tpvt. rendelkezéseit kell alkalmazni.
18. § (1) Ha az eljáró szerv az eljárás során megállapítja a reklám jogsértő voltát
a) elrendelheti a jogsértő állapot megszüntetését,
b) megtilthatja a jogsértő magatartás további folytatását.
(2) Az eljáró szerv határozatával bírságot szabhat ki azzal szemben, aki a jogsértést elkövette. A bírság többszörös jogsértés esetén halmozottan is kiszabható.
(3) A bírság összegét az eset összes körülményeire – így különösen a fogyasztók érdekei sérelmének körére, súlyára, a jogsértő állapot időtartamára és a jogsértő magatartás ismételt tanúsítására – tekintettel kell meghatározni. A jogerősen kiszabott és be nem fizetett bírságot adók módjára és azokkal egy sorban kell behajtani.
(4) A műsorszolgáltatóval szemben kiszabott bírságot a Műsorszolgáltatási Alapba kell befizetni. Egyébként a bírságot a főfelügyelőség számlájára kell befizetni.
19. § Az eljáró szerv határozatban ideiglenes intézkedéssel megtilthatja a jogsértő magatartás további folytatását, illetve elrendelheti a jogsértő állapot megszüntetését, ha erre – az érdekeltek jogi vagy gazdasági érdekeinek védelme miatt – halaszthatatlanul szükség van.
20. § (1) A felügyelőség első fokú határozata ellen benyújtott fellebbezést a főfelügyelőség vezetője bírálja el. A főfelügyelőség vezetője elrendelheti a határozat azonnali végrehajtását.
(2) A főfelügyelőség vezetője határozatának felülvizsgálata keresettel kérhető a bíróságtól. A kereset alapján indult bírósági eljárás során a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény XX. fejezetében foglalt rendelkezéseket kell alkalmazni. A bíróság a főfelügyelőség vezetőjének határozatát megváltoztathatja.
21. § (1) Ez a törvény 1997. szeptember 1-jén lép hatályba.

1997. évi CLV. törvény
a fogyasztóvédelemről

A tájékoztatás célja
8. § A tájékoztatásnak alkalmasnak kell lennie arra, hogy a fogyasztó rendelkezzen
a) az áru- és szolgáltatásválasztás megkönnyítéséhez, továbbá az áru és a szolgáltatás használatához, az áru fenntartásához szükséges megfelelő ismeretekkel az áru és a szolgáltatás alapvető tulajdonságairól, jellegzetességeiről, az áru és a szolgáltatás minőségéről, áráról, díjáról, valamint az áru használatára vonatkozó utasításokról és használatával járó veszélyekről,
b) a jogai érvényesítéséhez szükséges alapvető ismeretekkel.
A fogyasztók oktatása
17. § (1) A fogyasztóval iskolai és iskolán kívüli oktatás keretében meg kell ismertetni az igényei érvényesítéséhez szükséges jogszabályokat.
41. § (1) A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség önálló feladat- és hatáskörrel rendelkező központi hivatal.
(2) A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség a Kormány által kijelölt miniszter irányítása alatt áll.
42. § A fogyasztóvédelemmel kapcsolatos hatósági feladatokat külön jogszabályban foglaltaknak megfelelően – a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség szakmai irányításával – a területi felügyelőségek látják el.
47. § (1) Ha az eljáró hatóság eljárása során megállapította az e törvényben és más jogszabályokban foglalt fogyasztóvédelmi rendelkezések megsértését, jogszabály eltérő rendelkezése hiányában
e) elrendelheti a fogyasztók életét, egészségét veszélyeztető értékesítési körülmények, illetve a fogyasztók széles körét érintő vagy jelentős nagyságú hátrányt okozó és a tisztességtelen piaci magatartás tilalmába ütköző gazdasági tevékenység esetén – a szabálytalanság megszüntetéséig – az üzlet bezárását.

13/1990. (VI. 18.) AB határozat

A szerződési szabadság – amelyet az Alkotmánybíróság önálló alkotmányos jognak tekint – érvényesül abban az általános szabályban, amelyet a Polgári Törvénykönyv 200. § (1) bekezdése rögzít. Eszerint a szerződés tartalmát a felek szabadon állapíthatják meg. A szerződésekre vonatkozó rendelkezésektől egyező akarattal térhetnek el.

59/1991. (XI. 19.) AB határozat

Az Alkotmány 9. §-a rögzíti, hogy Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és egyenlő védelemben részesül. A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.
Ezekből a rendelkezésekből következik, hogy a piacgazdaság plurálisan tagolt tulajdoni szerkezetű gazdaság, amely a különböző tulajdonformák egyenrangúságának, valamint a vállalkozás és verseny szabadságának alkotmányosan elismert elve alapján működik.
 
95/1991. (VII. 23.) Korm. rendelet
a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőségről

2. § A főfelügyelőség és a felügyelőségek a törvényben meghatározott feladataik ellátása érdekében ellenőrzik, különösen:
a) a kis- és a nagykereskedelmi, a vendéglátóipari, az idegenforgalmi tevékenység, valamint a szolgáltatások gyakorlására vonatkozó jogszabályok, hatósági előírások megtartását;
e) a belföldi reklám és hirdetési tevékenységre vonatkozó tilalmak betartását; g) a vásárlók tájékoztatására vonatkozó jogszabályi előírások betartását;
h) a fogyasztói érdekvédelmi szempontból a tisztességtelen piaci magatartás tilalmáról szóló törvényben foglaltak megtartását.
3. § (1) A főfelügyelőség és a felügyelőség – a (2) és (3) bekezdésben foglalt kivétellel – az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezései szerint jár el.
(2) A felügyelőségek államigazgatási hatáskörben hozott I. fokú határozatai ellen benyújtott fellebbezést a főfelügyelőség vezetője bírálja el.
(3) A főfelügyelőség és a felügyelőségek a külön jogszabályban megállapított jogkörében szabálysértési hatóságként jár el. Bűncselekmény vagy hatáskörébe nem tartozó szabálysértés gyanúja esetén feljelentést tesz az illetékes hatóságnál.
4. § (1) A főfelügyelőség és a felügyelőség feladatainak ellátása érdekében jogosult:
d) a vizsgálat során észlelt hibák, hiányosságok megszüntetésére kötelezni az azért felelős személyt, aki tizenöt napon belül köteles a főfelügyelőséget, felügyelőséget értesíteni intézkedéséről;
7. § (1) A főfelügyelőség összehangolja a vizsgálatait, valamint országos vizsgálatokat szervez.
(2) A főfelügyelőség ellátja a felügyelőségek szakmai irányítását, továbbképzését, a társadalmi ellenőrök képzését, javaslatot dolgoz ki a fogyasztóvédelmi koncepcióhoz, illetőleg a fogyasztóvédelemmel kapcsolatos szabályozásokra, véleményezi a fogyasztókat érintő jogszabálytervezeteket.
(4) A főfelügyelőség, illetve a felügyelőségek által kiszabott pénzbírságot, helyszíni bírságot, eljárási költséget a főfelügyelőség számlájára kell befizetni. A főfelügyelőség a befolyt összeg 60%-át a (3) bekezdésben meghatározott feladatok ellátására fordítja, 40%-át a központi költségvetés javára fizeti be, a fejezet bevételi számláján keresztül.

4/1997. (I. 22.) Korm. rendelet
az üzletek működéséről és a belkereskedelmi tevékenység folytatásának feltételeiről

1. § A rendelet hatálya a kiskereskedelmi, az élelmiszer-, a ruházati-, a vegyescikk-nagykereskedelmi, a vendéglátó, az idegenforgalmi és a kereskedelmi szolgáltató (a továbbiakban együtt: kereskedelmi) tevékenységet folytató gazdálkodó szervezetre [Ptk. 685. § c) pont] és a saját előállítású áruját értékesítő termelőre (a továbbiakban együtt: kereskedő) terjed ki.
2. § (1) A kereskedő – a (2) bekezdésben foglaltak kivételével – csak a rendelet 1. számú mellékletében meghatározott, működési engedéllyel rendelkező kiskereskedelmi, vendéglátó üzletben, idegenforgalmi, szolgáltató irodában, kereskedelmi szálláshelyen, nagykereskedelmi raktárban (a továbbiakban együtt: üzlet) folytathat kereskedelmi tevékenységet.
3. § (1) A kereskedő az üzlet működési engedélyének (a továbbiakban: működési engedély) kiadását az üzlet helye szerint illetékes település (község, város, megyei jogú város, fővárosi kerület) jegyzőjétől (a továbbiakban: jegyző) kérheti.
(2) A működési engedély kiadási kérelemhez a kereskedőnek csatolnia kell: a kereskedelmi tevékenység végzésére jogosító okirat, az üzlethelyiség használatára való jogosultságot igazoló okirat hiteles másolatát, továbbá a 4. § szerinti előzetes szakhatósági hozzájárulásokat, valamint, ha a tevékenység gyakorlását jogszabály más hatóság engedélyéhez is köti, az engedély hiteles másolatát. 
7. § (1) A kereskedő jogerős működési engedély birtokában és annak keretei között kezdheti meg, illetve folytathatja tevékenységét.
(2) A kereskedő a működési engedélyt köteles az üzletben tartani, és azt ellenőrzés során bemutatni.
(3) A csomagküldő kereskedelmet folytató kereskedő, továbbá hulladékokat, nemesfém termékeket, személygépkocsit, valamint meghatározott jövedéki termékeket értékesítő kereskedő tevékenységét az (1) bekezdésben foglaltakon túlmenően akkor kezdheti meg, ha külön jogszabály szerint nyilvántartásba vették.
8. § (1) Ha ellenőrzés során megállapítást nyer, hogy az üzlet vagy az üzletben kereskedelmi tevékenységet folytatók a jogszabályokban foglalt előírásoknak nem felelnek meg, illetve azokat nem tartják be, a jegyző az üzletet az észlelt hiányosság megszüntetéséig, de legfeljebb 90 napra ideiglenesen bezárathatja.
(2) Az üzlet ideiglenes bezárását elrendelő határozat fellebbezésre tekintet nélkül azonnal végrehajtható.
(3) A jegyző a működési engedélyt visszavonja, ha
a) a kereskedő az (1) bekezdésben foglaltaknak nem tesz eleget, vagy
b) a működési engedély kiadásának feltételei már nem állnak fenn.

15/1989. (IX. 7.) KeM rendelet
az egyes kereskedelmi tevékenységek gyakorlásáról

1. § A rendelet hatálya a belkereskedelmi tevékenységet folytató gazdálkodó szervezetekre [Ptk. 685. § c) pont; a továbbiakban: kereskedő] terjed ki.
2. § (1) A kereskedő a rendelet 1. számú mellékletének 1. és 3. pontjában felsorolt termékekkel nagykereskedelmi, ügynöki és bizományosi, a 2. pontjában felsorolt termékekkel kiskereskedelmi és ügynöki tevékenységet, valamint bármely áruval csomagküldő kereskedést akkor folytathat, ha az Ipari és Kereskedelmi Minisztérium a kereskedőt és üzletét, raktárát, tárolóját, tartálytelepét (a továbbiakban együtt: telephely) nyilvántartásba vette.
(2) Az Ipari és Kereskedelmi Minisztérium a kereskedőt, illetve azt az üzletét, ahol a tevékenység folytatására jogosult, akkor veszi nyilvántartásba, ha
a) állandó telephellyel, kiskereskedelmi és csomagküldő tevékenység esetén üzlethelyiséggel;
2/D. § (1) A 2. § (1) bekezdésében meghatározott tevékenység csak a nyilvántartásba vételről szóló értesítés kézhezvétele után kezdhető meg.
(2) Az Ipari és Kereskedelmi Minisztérium a kereskedőt, illetve üzletét, raktárát, tárolóhelyét a nyilvántartásból törli az ellenőrzésben és a hatósági engedélyezésben érintett szervezetek jelzései alapján, ha
a) az e rendeletben előírt feltételeknek már nem felel meg,
b) tevékenységét a jogszabályokban előírt kötelezettségeinek megsértésével folytatja.
(3) A nyilvántartásból való törlésről a kereskedőn kívül a vállalkozói igazolványt kiállító hivatalt, gazdálkodó szervezet esetében a cégbíróságot és az ellenőrzésre jogosult hatóságokat (Vám- és Pénzügyőrség Országos Parancsnokság, Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal, Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség, a helyileg illetékes rendőrkapitányság) értesíteni kell.
(4) A nyilvántartásból törölt kereskedő a törlés napjától számított egy éven belül nem vehető nyilvántartásba.
A törlést az Ipari és Kereskedelmi Minisztérium hivatalos lapjában közzé kell tenni.
4 § (3) A csomagküldő kereskedő köteles katalógusában azonosítható módon megnevezni magát, feltüntetni székhelyét, üzletének címét, továbbá a tevékenység folytatására – ezen rendelet alapján – kapott nyilvántartási számát.
10. § A rendelet alkalmazásában
j) csomagküldő kereskedés: ha a kereskedő kizárólag az áru ismertetőjét (katalógusát) juttatja el a vásárlóhoz, vagy reklámban (hirdetésben) hívja fel az árura a figyelmet, és az ismertető, illetve reklám alapján kiválasztott és megrendelt árut szállítja (szállíttatja) a megjelölt címre. Megrendelés nélkül áru nem küldhető.

Az érintett alkotmányos jog

1949. évi XX. törvény
A MAGYAR KÖZTÁRSASÁG ALKOTMÁNYA
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
9. § (1) Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és egyenlő védelemben részesül.
(2) A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.

A vizsgálat megállapításai

	A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség nem alkalmazta  az üzletek működéséről és a belkereskedelmi tevékenység folytatásának feltételeiről szóló 4 / 1997. ( I.22. ) Korm. rendelet 8. §-ban meghatározott szankciót, azaz nem intézkedett a telephelye szerint illetékes polgármesteri hivatal jegyzőjénél a szabálytalanul működő csomagküldőszolgálat ideiglenes bezáratásáról. A Royal Ambassador Kft. hosszú ideje  más-más néven, de ugyanezen a telephelyen folyamatosan jogsértően végzi kereskedelmi tevékenységét. Mindezekre figyelemmel indokolt lett volna a panaszügyek rendezéséig, illetőleg a szabályszerű működés feltételeinek megteremtéséig az irodát bezárni és erről a fogyasztókat tájékoztatni. A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség az IKIM -től kérte a Kft törlését, azonban a levélből nem állapítható meg, hogy a Minisztérium ennek eleget tett-e, jelezte-e, hogy intézkedését megtette vagy tájékoztatta-e a Főosztályt arról, hogy nincsen a csomagküldőszolgálat bejegyezve. Ezzel ellentétes volt a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség Jogi és Hatósági Főosztályának szóbeli tájékoztatója. Nyilatkozatuk szerint az IKIM nyilvántartásában nem szerepelt a Royal Ambassador Kft. Az egyes kereskedelmi tevékenység gyakorlásáról szóló 15/1989.( IX. 7. ) KeM rendelet 2/D. § (1) bekezdése alapján a szervezet enélkül tevékenységét meg sem kezdhette volna.  Az üzletek működéséről és a belkereskedelmi tevékenység folytatásának feltételeiről szóló 4/1997. (I. 22.) Korm. rendelet 8. § (1 ) bekezdése alapján a jogszabálysértően működő egység ideiglenes bezáratását kellett volna az illetékes polgármesteri hivatal jegyzőjétől kérni, különösen akkor, ha nyilvántartásba vétel nélkül végez csomagküldő szolgáltatást a Kft.
	A Főfelügyelőség azonban az intézkedését a Minisztériumnak küldött indítványával, vagy a bejegyzést végző tájékoztatásával befejezettnek tekintette. Így a jövőre nézve semmilyen preventív intézkedést nem tettek a jogsértések megakadályozása érdekében.
	Az Alkotmány 9. § (2) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát, de ugyanakkor nem engedi meg a tisztességtelen piaci magatartást és a fogyasztók megkárosítását. Ennek érdekében alkotta meg a tisztességtelen piaci magatartásról szóló törvényt, mellyel az azonos piaci pozícióban lévő jogszerűen tevékenykedő gazdálkodó szervezetek védelmében lép fel.
	A fogyasztóvédelmi törvény megalkotásáig is szükséges volt a fogyasztók védelme, ezért alkotta meg az állam a helyi önkormányzatok és szerveik, a köztársasági megbízottak, valamint egyes centrális alárendeltségű szervek feladat- és hatásköreiről szóló a 1991. évi XX. törvényt, melynek 72-73. §-ával létrehozta a Kereskedelmi és Piaci Főfelügyelőség jogutódjaként – az ipari és kereskedelmi miniszter felügyelete alatt álló – Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőséget. Feladata a kereskedelmi, vendéglátóipari, idegenforgalmi, fogyasztási szolgáltató tevékenység gyakorlására vonatkozó jogszabályok, hatósági előírások, a minőségre, a minőségtanúsításra, a vásárló tájékoztatására vonatkozó előírások betartásának vizsgálata.
	Az állampolgárok tehát joggal várhatják el azt, hogy a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség feladatát maradéktalanul ellátja és tevékenységével a gazdálkodó szervezetekkel szembeni kiszolgáltatottságukat kiküszöböli. A Főfelügyelőség tevékenységéhez kapcsolódó jogszabályok lehetőséget biztosítanak arra, hogy a jogszabálysértően tevékenykedők ellen az egység ideiglenes vagy végleges bezáratása iránt intézkedjenek. Figyelemmel arra, hogy a 95/1991 (VII.23.) Kormányrendelet 7. § (3) bekezdése  előírja, hogy vizsgálatukról tájékoztatni kell az állampolgárokat. A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség tehát  köteles lett volna felhívni a lakósság  figyelmét a hosszú ideje jogsértően működő csomagküldő-szolgálatról. 	
	A Főfelügyelőség azonban egyik intézkedést sem tette meg ( nem kérte az egység ideiglenes bezáratását, illetőleg nem tájékoztatta megfelelően a fogyasztókat) és mindez további lehetőséget biztosított a gazdasági társaságnak arra, hogy a fogyasztókat további indokolatlan vásárlásra kényszerítse különféle nyeremények kilátásba helyezésével.  
	A megkeresésből, illetőleg a telefonon kapott információ alapján megállapítható, hogy az egyes főosztályok közötti koordináció nem megfelelő. A szabálysértések elkövetőit az egyes megyei felügyelőségeknek kellett volna felelősségre vonnia, míg a székhely szerint illetékes Fővárosi Felügyelőség lett volna jogosult az államigazgatási eljárás lefolytatására és az egység bezáratása iránti intézkedésre. A szakmai irányításra kötelezett Főfelügyelőség azonban az eljárásukat nem hangolta össze, elegendőnek tartotta intézkedésként a Versenyhivatal által hozott elmarasztaló döntést. Mindez kétségessé teszi, hogy a szakmai irányítás e tárgyban megfelelt-e annak a követelménynek amit az állam a fogyasztók védelme  érdekében elvárt a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőségtől.
	A Főfelügyelőség azzal, hogy semmilyen  intézkedést nem tett a jogsértően működő gazdálkodó szervezet ellen, azaz elmulasztotta a hatályos jogszabályok szerinti intézkedést, az állampolgárok kiszolgáltatottságát növelte. A szabálysértési és államigazgatási eljárás lefolytatásának elmulasztása mindezek miatt veszélyezteti a jogbiztonság érvényesülését ( Alkotmány 2. § (1) bekezdés), és az állampolgárok fogyasztóvédelemmel szembeni bizalmát megingatta.	
	A Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség nem hivatkozhat a Gazdasági Versenyhivatal határozatára, mert nem azonos a kiindulási pontja az ügy vizsgálatának. A  Versenyhivatal versenyjogi szabályok megsértése miatt folytatta le eljárását, azaz, az azonos piaci pozícióban lévőknek okozott-e gazdasági hátrányt a megtévesztő nyereményjátékkal a Royal Ambassador Kft. Döntésük nem zárja ki, hogy jogosulatlan reklám ( 17/1968. (IV.14.) Kormányrendelet 7. § ) szabálysértése miatt az eljárást lefolytassák. Ugyancsak államigazgatási eljárás keretében az akkor még hatályban lévő 1978.évi I. törvény 33. §-ának betartására kellett volna kötelezni a gazdálkodó szervezet felelős vezetőjét. A szabálytalanságok elkövetőjének   felelősségre vonása érdekében sem tettek semmilyen intézkedést.
	A jogsértést elkövető személy felelősségre vonásának elmulasztásával ugyancsak veszélyeztették a jogbiztonságot.
	A fogyasztók alapvető joga, melyet a Magyar Polgári Törvénykönyv 365 § (1) 
bekezdése is megfogalmaz, hogy az árukhoz, szolgáltatásokhoz kapcsolódó valamennyi tájékoztatást megismerjék.  Ehhez kapcsolódik az a jogosultság is, hogy a jogsértően működő gazdálkodó szervezetek vevőt károsító magatartását megismerjék, illetőleg tájékozódjanak azokról a szabálytalan eszközökről, melyekkel őket vásárlásokra kényszerítik. A "Teszt" Magazinban közzé tett tájékoztatással ezt a kívánalmat nem teljesítették. Információnak ugyanis csak az tekinthető mely eljut az állampolgárok széles rétegéhez. A kiadvány árát és megjelenési számát vizsgálva e kritériumnak a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség nem tett eleget. A megkeresésünk után hangzott csak el tájékoztatás országos médiumokban a csomagküldő szolgálatokkal kapcsolatosan ( Rádió, TV- Ablak műsora ).
	A túlzottan centralizált tájékoztatás nem jut el azokhoz a rétegekhez, akik nem Budapest vonzáskörzetében laknak. A vidéki lakósok  nagyobb része a megyei napilapokból, helyi TV, rádió adókból szerzi információit.   Az ilyen jellegű tájékoztatást ezért a megyei felügyelőségeknek kellene megadniuk a helyi médiákban. Erre azonban nincs mód, mert a 95/1991. (VII.23.) Kormányrendelet 7 § (4) bekezdésében biztosított pénzösszeg nem kerül szétosztásra.
	A megfelelő tájékoztatás hiánya ugyancsak hozzájárult ahhoz, hogy a károsult panaszosok száma növekedett, holott a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőségről szóló 95/1991. (VII. 23.) Kormányrendelet 7. § (3) bekezdése az információs kötelezettségét előírja.
	1997. évi CLV. törvény a fogyasztóvédelemről 1998. március 1.-én lépett hatályba. A törvény kihangsúlyozza a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség szakmai irányítással kapcsolatos feladatát. A norma a jogsértően működő egységek bezárásának jogát a felügyelőségekre ruházta. Figyelemmel az új feladatokra, valamint arra, hogy korábban a lehetséges intézkedésekkel kapcsolatos kellő irányítást a Főfelügyelőség nem adta meg, igen fontosnak tartom azt, hogy a felügyeletét ellátó miniszter a jövőben fokozottan kisérje figyelemmel koordinációs munkájukat. 
	.	Az intézkedések elmulasztása és a megfelelő tájékoztatás hiánya alkotmányos visszásságot okozott, továbbá az állampolgárok bizalmát megingatta a fogyasztóvédelem szervezetével szemben .

	A jogalkotók már  megfogalmazták a fogyasztóvédelemmel kapcsolatos feladatokat. Előkészületben van a norma végrehajtását elősegítő kormányrendelet. A végrehajtási rendelet fogja meghatározni azt, hogy a miniszterelnök melyik minisztert fogja a Főfelügyelőség  felügyeletévelmegbízni. E norma fogja  rendezi a befolyt bírságok elosztását és felhasználását, illetőleg felsorolja  a tájékoztatás formáit. Az új központi hivatal szervezeti és működési szabályzatának kidolgozására is csak a rendelet kibocsátása után kerülhet sor.
	Mindezekre figyelemmel, a megállapított alkotmányos visszásságok ellenére ajánlást nem teszek, mivel várhatóan a jogalkotók a hiányosságok kiküszöböléséhez szükséges intézkedésüket megteszik.

Budapest, 1998. március

Dr. Polt Péter