OBH 1743/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése

Kapcsolódó ügyek:2163/1997., 2164/1997., 2381/1997., 2904/1997., 3073/1997., 3157/1997., 3488/1997., 4013/1997., 4606/1997., 5213/1997., 5252/1997., 5572/1997., 7674/1997., 4745/1996.
Ügyintéző: Dr. Kristó Annamária

Eljárás megindulása:

Az egész főváros területéről számos beadvány érkezett Hivatalomhoz, amelyben a panaszosok (lakóközösségük nevében) a Budapest főváros területén alkalmazható távhőszolgáltatási díjak megállapításáról szóló 13/1994. (III. 31.) Főv. K.Gy. rendelet 83/1996. (XII. 23.) számú rendelettel történt módosításának jogszerűségét vitatták. 

A beérkezett panaszok összevonására azért került sor, mert mindegyik ügyben a panaszosok egybehangzóan azt sérelmezték, hogy a FŐTÁV Rt. 1997. január 1-től a rendeletre való hivatkozással az épületek közös helyiségeinek fűtése utáni költségeket, amelyet korábban a társasházak a közös költségből fizettek - tekintet nélkül arra, hogy nyújt-e azokban szolgáltatást vagy sem - "beépítette" a külön tulajdonban álló lakások fűtési tarifájába. A panaszosok sérelmezték, hogy a Főv. K.Gy. a rendelettel törvénytelenül szólt bele a társasházak belső jogviszonyába.

A panaszos beadványokban sérelmezték továbbá azt is, hogy a FŐTÁV Rt. a melegvíz-szolgáltatás díját ugyancsak az említett Főv. K.Gy. rendeletére való hivatkozással diszkriminatív módon határozta meg, ugyanis a vízórával rendelkező fogyasztók számára  26,1 %-kal növelte a díjakat, míg a vízórával nem rendelkező átalánydíjas fogyasztóknak ugyanazt a szolgáltatást csak 12,2 %-kal emelte. 

Feltételezett alkotmányos visszásság:

A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam, amelyből következik a jogbiztonsághoz való jog. (Alkotmány 2. § (1) bekezdés)

A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot. (Alkotmány 13. § (1) bekezdése)

Az ügy jogszabályi háttere:

A társasházról szóló 1977. évi 11. törvényerejű rendelet (hatályos: 1998. március 1-ig)

4. § (2) Az alapító okiratban rendelkezni kell:
a) a közös tulajdonban álló épületrészek karbantartásával és felújításával kapcsolatos kötelezettségek teljesítéséről, az egyéb közös kiadások viseléséről, továbbá ezek megoszlásáról a tulajdonostársak között,
6. § Az alapító okirat megváltoztatásához valamennyi tulajdonostárs hozzájárulása szükséges; a változást be kell jelenteni az ingatlan-nyilvántartást vezető szervhez.
10. § (2) A társasházzal kapcsolatos egyéb közös kiadások (kezelési és üzemeltetési költség stb.) - ha az alapító okirat eltérően nem rendelkezik - a tulajdonostársak között tulajdoni hányaduk arányában oszlanak meg.

A társasházról szóló 1997. évi CLVII. törvény (hatályos 1998. március 1-től)

3. § (3) A közösség egészét terhelő kötelezettség teljesítéséért a tulajdonostársak tulajdoni hányaduk - vagy az alapító okiratban, illetőleg a szervezeti-működési szabályzatban ettől eltérően meghatározott mérték - szerint felelnek az egyszerű (sortartásos) kezesség szabályai szerint.

Budapest főváros területén alkalmazható távhőszolgáltatási díjak megállapításáról szóló 13/1994. (III.31.) Főv. K.Gy. rendeletének módosításai:

18/1996. (IV. 1.) Főv. Kgy. rendelet (hatályos: 1996. december 31-ig)

2. § (1) E rendelet alkalmazása szempontjából
1. lakossági fogyasztó: a lakóépületben és a vegyes célra szolgáló épületben
a) mérés alapján történő elszámolás esetén az épület tulajdonosa vagy a fogyasztói közösség,
b) nem mérés alapján történő elszámolás esetén
- az épületben levő lakás tulajdonosa, bérlője, használója
- a közös használatra szolgáló helyiség és terület vonatkozásában az épület tulajdonosa (kezelője);

1. sz. melléklete 
Értelmező rendelkezések:
5. A távhőszolgáltatási díj fizetése szempontjából a lakóépületekben közös használatra szolgáló helyiség általában a mosókonyha, a
a) szárítóhelyiség, a közös fürdőszoba, a közös WC, a gyermekkocsi- és kerékpártároló helyiség, a közös pince, illetve padlástérség,
b) közös használatra szolgáló terület a kapualj, a lépcsőház, a zárt folyosó,
c) nem lakás céljára szolgáló helyiség általában az üzlet, műhely, rendelő, iroda, továbbá a barkácsműhely, a klubszoba, a gondnoki iroda, a hozzá tartozó helyiségekkel, a gépkocsitároló, valamint a lakások rendeltetésszerű használatához nem szükséges és egyéb célra hasznosított helyiség.
6. Fűtési átalánydíj fizetési alapját képezi az a helyiség, amelyben fűtőtest vagy egyéb hőleadó berendezés, vagy a szomszédos helyiségekből átáramló hő biztosítja a hőmérsékletet. (hatályát veszti 1997. január 1-től)

83/1996. (XII. 23.) Főv. Kgy. rendelet (hatályos 1997. január 1-től)

2. § (1) E rendelet alkalmazása szempontjából
1. lakossági fogyasztó: a lakóépületben és a vegyes célra szolgáló épületben
a) mérés szerinti szolgáltatás alapján történő elszámolás esetén a külön jogszabályon alapuló megállapodásban megnevezett fogyasztó, fogyasztói közösség (a továbbiakban együtt: mérés szerinti lakossági fogyasztó),
b) átalány szerinti elszámolás alapján történő elszámolás esetén az épületben levő lakás és nem lakás céljára szolgáló helyiség (a továbbiakban: helyiség) használója (tulajdonosa, bérlője) [a továbbiakban együtt: átalánydíjas lakossági fogyasztó];

49/1997. (VIII. 13.)Főv. Kgy. rendelete (hatályos 1997. szeptember 1-től)

2. § (1) 6. fűtött helyiség: a távhőszolgáltatásba bekapcsolt épület valamennyi lakóhelyisége, nem lakás céljára szolgáló helyisége, ha azt fűtöttre tervezték és a helyiség hőmérséklete az eredeti rendeltetésének vagy műszaki megoldásának megfelelően a távhőszolgáltatás folytán biztosított.
4. § (6) Az átalánydíjat (fűtési átalánydíjat, vízfelmelegítéssel való használati melegvíz-szolgáltatási átalánydíjat és használati melegvíz-szolgáltatási átalánydíjat) a fűtött helyiség légtérfogata után kell fizetni (Ft/légm3). A légtérfogat számításánál a közös használatra szolgáló helyiség, terület, az éléskamra (kamraszekrény), valamint a helyiség légterének a közművezetékeket védő burkolat mögötti része nem vehető figyelembe.

Tényállás és a vizsgálat megállapításai:

A panaszosok beadványukhoz több dokumentumot is csatoltak, így többek között a TÁVHŐ Rt. által 1997. januárjában a fogyasztókhoz eljuttatott tájékoztatóját, amelyben a szolgáltató felhívja a fogyasztók figyelmét "az épület közös használatú helyiségeinek (lépcsőház, tároló, stb.) fűtése utáni költséget - 1997. január 1-től kezdődően - a lakások fűtési tarifája tartalmazza, ezentúl ilyen címen közös költséget nem kell fizetni."

A szolgáltató ebben a tájékoztatójában példaként levezeti, hogy "az új díjrendszerben egy átlagos méretű - 52 m2-es alapterületű, 135 légm3légtérfogatú - átalánydíjas lakás esetében 15,9 légm3közös fűtött légtér tartozik a lakáshoz".

A panaszosok csatolták a szolgáltatóhoz írt felszólalásaikra kapott válaszokat is, amelyekben a szolgáltató megállapította, hogy: 

"1997. január 1-től a közös használatú helyiségek, területek fűtési átalány-díjtétele megszűnt. Átalánydíjat ezentúl a lakások, illetve a nem lakáscéljára szolgáló helyiségek fűtött légtérfogata után kell fizetni."
"Az új díjrendszer okozta, hogy a fűtési átalánydíj 1997. január 1-én 37,4 %-os növekedést eredményezett. A közös használatú légterek díjfizetését érintő változás nélkül a lakás fűtési költsége 25,6 %-kal emelkedett volna." (kelt: 1997. jan. 30.)

"A Közös használatú helyiségek és területek fűtési díjtétele megszűnt, 
a fűtési átalánydíj 37,4 %-kal nőtt úgy, hogy ebből 11,8 % a közös használatú légterek fűtése utáni - korábban a közös költségből fizetett - díjat tartalmazza.
a melegvízmérővel nem mért használati melegvízfogyasztás átalánydíja 12,2 %-kal, 
a melegvízmérővel mért melegvíz díja 26,1 %-kal nőtt.
Társaságunkat köti a hivatkozott, díjakra és díjalkalmazásra vonatkozó rendelet, s mindaddig, míg az hatályban marad, csak annak alkalmazásával járhatunk el." (kelt: 1997. márc. 5.)

"A távhőszolgáltatás díjrendszerének legutóbbi változása - főként a régebben épült, fűtött közös használatú helyiségekkel nem rendelkező - számos épület (társasház, szövetkezet) számára hátrányos következményeket eredményezett." (kelt: 1997. márc. 21.)

Vizsgálatom során megkerestem a Fővárosi Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy vizsgálja meg a panaszolt önkormányzati rendelet nem ütközik e magasabb szintű jogszabályokba. A hivatal vezetője törvényességi ellenőrzési jogkörében nem látott okot, hogy  az önkormányzati norma vonatkozásában törvényességi intézkedést tegyen.

Vizsgálatom során megkerestem a FŐTÁV Rt.-t, hogy pontosan jelölje meg a többször módosított 13/1994. (III.31.) Főv. Kgy. rendeletének azon szakaszait, amelyekben a szolgáltató 1997. január 1-től felhatalmazást kapott arra, hogy a főváros területén a korábban a társasházak által a közös költségből fizettet közös használatú helyiségek után fizetendő fűtési díjakat beépítsék a külön tulajdonban álló lakások fűtési tarifájába valamint, hogy a rendelet mely szakasza teszi lehetővé, hogy a díjalkalmazás tekintetében különbséget tegyenek a vízórával rendelkező és az átalány szerint elszámolt fogyasztók között, és ezt a megkülönböztetést ugyanarra a szolgáltatásra milyen indokok alapozzák meg.

A szolgáltató 1998. december 16-i válaszában ugyancsak a panaszolt rendeletre való hivatkozással azt a választ adta, hogy már 1997. január 1-től nem számol díjat a lakó- és vegyes rendeltetésű épületek közös használatra szolgáló helyiségei és területei légtere után. A fogyasztók panaszos leveleire adott válaszok értelmezéséből azonban kitűnik, hogy a közös használatú helyiségeket és területeket fűtött légköbméterként veszi figyelembe a díj megállapításakor. Annak ellenére teszi ezt, hogy a Főváros rendelete értelmében ezek a helyiségek nem minősülnek fűtöttnek.

A melegvízdíj vonatkozásában a FŐTÁV Rt. Controlling osztálya válaszában kifejtette, hogy a használati melegvíz mérés alapján elszámolt fogyasztók díjtételének nagyobb mértékű emelésének az volt az oka, hogy 1997. január 1-je előtt ugyanazt a díjtételt fizette meg a vizet nem mérő (normatív vízmennyiség alapú átalánydíjas  ) és a vizet mérő fogyasztó. Vagyis a díjtétel az átalánydíjból került meghatározásra és nem a ténylegesen felmerülő költségek alapján. Az új díjmegállapítással a vízmérős fogyasztók díjtételei nem az átalánydíjból, hanem a tényleges költségekből került meghatározásra. A díjmegállapítás alkalmával a korábbi negatív hatásokat szüntették meg. Az adott díjmegállapítással a díjszerkezet és díj mérték konzisztenssé és stabillá vált. Ezért a későbbi, 1998. február 1-i ármegállapításnál a díjemelés már egyenlő mértékben következett be.

A fentiek alapján megállapítottam, hogy a panaszosok sérelmét nem a Fővárosi Közgyűlés panaszolt rendelete okozta, hanem a szolgáltatónak a rendelettel ellentétes díjszámítási gyakorlata. Ezzel az Akotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonsághoz való joggal, valamint a tulajdonhoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott, amelynek orvoslására a következő ajánlást teszem.

Az Obtv. 20. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján a feltárt alkotmányos jogsérelem orvoslása végett felhívom a Fővárosi Közgyűlést, hogy az árak megállapításáról szóló 1990. évi LXXXVII. törvény 16. §-ban biztosított árhatósági jogkörében - független szakértők bevonásával - 1997. január 1-ig visszamenően vizsgálja felül a szolgáltató előterjesztése alapján megállapított díjtételeket, különös tekintettel a közös használatú helyiségek és területek vonatkozásában alkalmazott díjakra.

Budapest, 1999. május 30.

Dr. Polt Péter