OBH 1542/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Borza Bea

A vizsgálat megindulása

Panaszos azzal a kéréssel fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosa folytasson vizsgálatot férje halálának körülményeivel kapcsolatos esetleges - az egészségügyi szolgáltató által elkövetett - mulasztás tekintetében. 

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16.§-ának (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam az Alkotmányban rögzített legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog sérelmének gyanúja miatt.

A tényállás pontos megismerése érdekében panaszostól megkértem valamennyi az ügyben keletkezett iratot, szakorvosi véleményt.

A megállapított tényállás

Panaszos férjének 1995. júniusában diagnosztizálták szívbetegségét, melyet - a szakorvosi vélemény szerint - műbillentyű beültetésével lehetett volna kezelni, ám a műtétre való közel egy éves várakozás során - 1996. májusában - a beteg elhunyt. Még panaszos férje életében a Városmajori Szív- és Érsebészeti Klinika vezetője azt a tájékoztatást adta, hogy - tekintettel a finanszírozási gondokra - kapacitás hiányában csökkenteni kellett a szívműtétek számát, melynek következtében a műtét elvégzésére várakozniuk kell.

Beadványában panaszos kifogásolta továbbá az egészségügyi adminisztráció jogállamiságot sértő magatartását, mellyel - anyagi források hiányában - beteg embereket hoznak kiszolgáltatott helyzetbe, végső soron pedig a szükséges műtét elmaradásával az Állam nem tesz eleget alkotmányos kötelezettségének.

A panaszos által csatolt dokumentumok között szerepelt a SOTE Ér- és Szívsebészeti Klinikájának igazgatója által 1997. februárban folytatott - a Népjóléti Minisztérium felhívásának eleget tevő - vizsgálat eredményét tartalmazó levél, melynek tanúsága szerint a klinika szakmai mulasztást nem követett el. Ugyanakkor az igazgató professzor álláspontja szerint a hivatkozott kapacitáshiány okozta kényszerű várakozás miatt csakugyan késedelmet szenvedhetnek műtétek, ám eszközhiány okán nem maradt el műtét. A szakember írásában kifejtette, hogy panaszos férje olyan szívműtétre szorult, melynek halálozási aránya az ő korában igen magas.

Jogszabályi háttér

1972. évi II. törvény
az egészségügyről, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 16/1972. (IV. 29.) MT rendelettel

43. § (1) A gyógyító-megelőző tevékenység körében az orvosi vizsgálatnak a beteg minden panaszára és a vizsgálat során észlelt minden kóros tünetre ki kell terjednie. A beteget az adott lehetőségek között az orvostudomány mindenkori állásának, a beteg egyéni adottságainak, valamint betegsége szakának megfelelő gyógykezelésben kell részesíteni. Az orvosnak és a fogorvosnak (a továbbiakban: orvos) a legcélravezetőbb vizsgálati módszereket, gyógymódokat és gyógyító eszközöket kell alkalmaznia.
(2) Az orvosnak a legnagyobb gondossággal és körültekintéssel meg kell tennie mindazokat az intézkedéseket, amelyek a betegségek megelőzéséhez, a beteg életének megmentéséhez, gyógyulásához, munkaképességének helyreállításához szükségesek. Az orvos az általa gyógyíthatatlannak vélt beteget is a legnagyobb gondossággal köteles gyógykezelni.
(3) Az orvos gyógyító-megelőző tevékenységében a tudományosan elfogadott vizsgálati eljárásokat, gyógymódokat és gyógyító eszközöket - a fennálló jogszabályok korlátai között - maga választja meg. Az orvos felelős a beteg vizsgálata és gyógykezelése, egészségének védelme érdekében tett intézkedéseiért, illetőleg a szükséges intézkedések elmulasztásáért.

45. § (1) Az orvosnak az általa kezelt beteget, illetőleg hozzátartozóját vagy - ha a beteg gyógykezelése érdekében szükséges - gondozóját a betegségről és a beteg állapotáról megfelelő módon tájékoztatni kell.
(2) Az orvos köteles az általa kezelt betegnek, illetve hozzátartozójának (gondozójának) a gyógykezeléssel kapcsolatos utasításokat részletesen és körültekintően megadni.

1997. évi LXXXIII. törvény
a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló  217/1997. (XII. 1.) Korm. rendelettel

20. § (1) Az ellátást nyújtó szolgáltató egyes vizsgálatok elvégzését, illetve - amennyiben a biztosított egészségi állapota nem indokolja az azonnali ellátását - egyes beavatkozásokat előjegyzés alapján is teljesítheti.
(2) Amennyiben a kezelőorvos a biztosított részére olyan külön jogszabályban nevesített vizsgálatot vagy beavatkozást rendel, amely csak szakmai szempontok szerint összeállított várólista szerinti ellátási sorrendben vehető igénybe, a biztosított az ellátásra a várólista szerinti sorrendben jogosult. A biztosított az általa vélelmezett állapotrosszabbodás esetén térítésmentesen jogosult a kezelőorvosánál mindazon vizsgálatok kezdeményezésére és a kezelőorvos javaslata szerinti elvégzésére, amely a várakozás sorrendjét befolyásoló egészségi állapotváltozás megállapításához szükséges.
(3) A biztosított részleges vagy teljes térítési díj megfizetése mellett sem jogosult a várólista szerinti sorrendet megelőzően az ellátás igénybevételére.

Érintett alkotmányos jogok

1949. évi XX. törvény
A Magyar Köztársaság Alkotmánya

54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

70/D.§ (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével,...valósítja meg.

A vizsgálat megállapításai

Az egészségügy rendszerét, az egészségügyi ellátás minőségét érintő kérdések vizsgálata során az országgyűlési biztos és általános helyettese többször hivatkozott az Alkotmánybíróság e tárgyban hozott döntéseire, az alapjogi értelmezés gyakorlati aspektusaira. Ezzel összefüggésben a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való alkotmányos alapjog az államnak azt az alkotmányos kötelezettségét jelenti, mely a nemzetgazdaság teherbíró képességéhez, az állam és a társadalom lehetőségeihez igazodva olyan gazdasági és jogi környezetet kell, hogy teremtsen, amely a legkedvezőbb feltételeket biztosítja a polgárok egészséges életmódjához és életviteléhez. E feltételeket konkretizálja egyebek között az Alkotmány 70/D. §-ának (2) bekezdésében írt rendelkezés, amely az állam kötelezettségévé teszi a megfelelő egészségügyi intézmények létesítését és az orvosi ellátás megszervezését. [56/1995(IX.15.) AB hat.]

Az egészségügyi szolgáltató intézmény létrehozása, működésének feltételei - a hatályos jogszabályok értelmében - szigorú, garanciális elemekkel körülbástyázott norma rendszerrel lehetséges. Ugyancsak ismeretes, hogy az egészségügy helyzete számos problémával terhelt, melynek viselése meglehetősen nagy türelmet követel mind a betegek, mind az egészségügyben dolgozók részéről. A nemzetgazdaság tűrőképességét messze meghaladó igények kielégítése igen nagy feladatot ró a magyar egészségügyi adminisztrációra. Az alkotmányos jogok védelme szempontjából mindezt figyelembe kell venni, ugyanakkor az alapvető jogok sérelmet nem szenvedhetnek.

Az országgyűlési biztos vizsgálatának lehetőségét célzó előzetes elemzés során, a panasz alapjául szolgált körülmények feltárása alkalmával arra kellett választ keresni, hogy a kizárólag orvosszakmai döntés, illetve az ezzel kapcsolatos eljárás  - túl a szakma szabályain - megfelelt-e a hatályos jogszabályok követelményeinek, illetve nem sérti-e az alkotmányos jogokat. 

Mindezzel összefüggésben az elmúlt időszakban több alkalommal felmerült az u.n. várólisták legalitásának, illetve szükségszerűségének kérdése. Erre vonatkozik az 1997. decemberében hatályba lépett kormányrendelet felhívott rendelkezése, mely szakmai szempontok alapján teszi lehetővé a várólistára való felvételt. (További előrelépést jelenthet, hogy előkészítés alatt áll az a jogszabály, mely megfelelő keretet biztosít a várólista alapján nyújtható egészségügyi ellátásokról tartós vagy végleges kapacitáshiány, az ellátás természete vagy a beteg kérése miatt.) Nem hagyható azonban figyelmen kívül az sem, hogy a sürgős és előre tervezett - rövid határidőre tempírozott - műtétek nem maradhattak, nem maradhatnak el dacára az anyagi lehetőségek szűkösségének. Jelen ügyben, a diagnózis felállításakor - az angiológiai vizsgálati lelet tanúsága szerint - a beteget felvételre előjegyezték azonban nem állapítottak meg azonnal műtéti időpontot, arról a későbbiekben küldtek volna értesítést. Mindez azt jelenti, hogy a szakorvosi vélemény nem állapította meg a sürgősségi beavatkozás szükségét, azaz a beteg állapota - természetesen folyamatos kontroll alatt - a beavatkozás elvégzéséig karban tartható.

A panaszos által rendelkezésemre bocsátott dokumentumok alapján megállapítható, hogy panaszos férjének betegségét az arra specializálódott egészségügyi intézmény diagnosztizálta, a szakmai döntésnek megfelelően a beteget a szükséges műtétre előjegyezte, a fent idézett - a panasz keletkezésekor hatályos - egészségügyi törvényben rendelt kötelezettségeinek a klinika orvosai eleget tettek. Azt azonban szakmai ismeretek, illetve hatáskör hiányában az országgyűlési biztos nem állapíthatja meg, hogy történt-e olyan mulasztás, mely egyenes következménye volt a beteg halálának. Amennyiben ez az okozati viszony felmerül, úgy az érintettnek az egészségügyi intézmény vagy az Orvosi Kamara előtt lehet vizsgálatot kezdeményeznie. Végső soron pedig az orvosi műhiba okozta kártérítési igény bíróság előtt érvényesíthető. 

Mindebből következően a - szükséges dokumentumokkal alátámasztott - klinikai ellátás körülményeiből sem a panaszos, sem pedig férje tekintetében nem állapítható meg a felhívott alkotmányos emberi jogokkal összefüggésben felmerült olyan sérelem, vagy sérelem veszélye, mely megalapozná az állampolgári jogok országgyűlési biztosa számára az alapjogi vizsgálat során történő visszásság megállapítását,  

Budapest, 1998. december 17.

Gönczöl Katalin