OBH 1334/1997.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: Dr. Somosi György

Az eljárás megindítása

Panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához intézett beadványában egy öt lakásos házban lévő lakása alatti pincében üzemelő vendéglátóipari-egységnek a lakók nyugalmát zavaró működését sérelmezte.

Vizsgálatom során a rendelkezésemre álló iratanyag tanulmányozása mellett megkerestem Kecskemét Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatalának Jegyzőjét, akitől az üggyel kapcsolatos álláspontjáról kértem felvilágosítást, majd munkatársam további tájékoztatást kért a Polgármesteri Hivatal illetékes köztisztviselőjétől.

Az ügy jogszabályi háttere és az érintett alkotmányos jogok

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény 26. § (1) bekezdése úgy szól, hogy a közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.
A (3) bekezdés kimondja, hogy bizonyítási eszközök különösen: az ügyfél nyilatkozata, az irat, a tanúvallomás, a szemle és a szakértői vélemény.
A (4) bekezdés úgy rendelkezik, hogy a közigazgatási szerv a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.

A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény 191. § (1) bekezdése szerint akit birtokától megfosztanak vagy birtoklásában zavarnak, a jegyzőtől egy éven belül kérheti az eredeti birtokállapot helyreállítását vagy a zavarás megszüntetését.
A (3) bekezdés úgy rendelkezik, hogy a jegyző az eredeti birtokállapotot helyreállítja, és a birtoksértőt e magatartásától eltiltja, kivéve ha nyilvánvaló, hogy az, aki birtokvédelemért folyamodott, nem jogosult a birtoklásra, illetőleg birtoklásának megzavarását tűrni volt köteles. Határozatot hozhat továbbá a jegyző a hasznok, károk és költségek kérdésében is.
A 192. § (2) bekezdése szerint a birtokos az eredeti birtokállapot helyreállítását vagy a zavarás megszüntetését egy év eltelte után közvetlenül a bíróságtól kérheti.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
A 29. § (1) bekezdésének f) pontja alapján a törvény alkalmazásában hatóság az igazságügyi szerv, kivéve a bíróság.

Az üzletek működéséről szóló 6/1990. (IV. 5.) KeM rendelet 4. §-a szerint a jegyző az üzletben gyakorolt tevékenységet megtiltja, ha az ellenőrzés során megállapítja, hogy az üzlet vagy az üzletben kereskedelmi tevékenységet folytatók a jogszabályokban előírt követelményeknek nem felelnek meg, és a jegyző vagy a külön jogszabályban megjelölt hatóságok felszólítása ellenére a kereskedő a követelményeknek 30 napon belül nem tesz eleget. Külön jogszabály eltérő határidőt is megállapíthat. /E jogszabályt hatályon kívül helyezte a 4/1997. (I. 22.) Korm. rendelet 28. § (1) bekezdése, hatálytalan: 1997. II. 21-től./

Az Országgyűlési Biztos eljárása során a következő alkotmányos jogokat vizsgálta az üggyel kapcsolatban.

A Magyar Alkotmány 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság demokratikus jogállam.
Az 59. § (1) bekezdése rögzíti, hogy a Magyar Köztársaságban mindenkit megillet a jóhírnévhez, a magánlakás sérthetetlenségéhez, valamint a magántitok és a személyes adatok védelméhez való jog.
A 70/D. § (1) bekezdése kimondja, hogy a Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

A megállapított tényállás

A Polgármesteri Hivatal Közigazgatási Irodája panaszosnak és egy másik érintett lakónak a vendéglátóipari egységben gyakorolt tevékenység megtiltására irányuló kérelmét elutasította.

A határozat indokolása megemlíti, hogy az érintettek tájékoztatást kaptak az irányadó jogszabályi rendelkezésekről és a vállalkozó személyes meghallgatásának eredményéről. E meghallgatás alkalmával a vállalkozó ígéretet tett a nyitvatartási idő betartására, egyben kérte, hogy a lakók probléma esetén őt keressék meg a megnyugtató együttélés érdekében. Az eljáró hatóság a lakók nyugalmának megóvása érdekében felhívta a vállalkozót az egység 22.00 órai bezárására.

A Hivatal a 43674-13/1996. számú határozatában az egység nyitvatartását úgy korlátozta, hogy az üzlet a hét minden napján 22.00 óra és 6.00 óra között tartson zárva. Az üzemeltető törvényes határidőben benyújtott fellebbezése folytán a Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatal a határozatot megsemmisítette és az első fokon eljárt hatóságot új eljárás lefolytatására utasította.

Ezt követően a Polgármesteri Hivatal részéről a tényállás tisztázása érdekében az alábbi intézkedések történtek.
A Közigazgatási Iroda csoportvezetője két közterületfelügyelővel 1996. szeptember 20-án 22.00 óra után ellenőrzést tartott az egységben. Megállapították, hogy az egység nyitva tartott, a pincehelyiségből zene és beszélgetés hallatszott ki az utcára, mely az ajtótól távolodva már nem volt hallható. Az egység környezetében mozgást nem tapasztaltak, részegségből, vandálkodásból adódó nyomokat nem találtak.

1996. október 30-án újabb ellenőrzésre került sor, melynek során az üzemeltető elismerte, hogy néha éjfélig is nyitvatartottak, de ilyen esetekben kizárólag csendes kulturális rendezvényeket tartanak, náluk disco rendezvények nincsenek.
Az eljárás során az ügyintéző két tárgyaláson négy ügyfelet és hat tanút hallgatott meg. Panaszos előadta, hogy folyamatosan zavarja a vendéglátóipari egység működése, a késő éjszakai órákig tartó zene, a vendégek távozásával összefüggő hangoskodás és a környezet szennyezése. Kifejtette, hogy nem a működtetéssel van problémája, hanem megítélése szerint a vállalkozó által bérelt helyiségre a lakóknak lenne szükségük. /A helyiség a KIK-FOR Kft. tulajdonában van, a társaság a helyiséget bérletként hasznosítja./

Dr. H. I-né lakó a késő éjszakai nyitvatartást kifogásolta, éjjel 2 órakor is látott vendégeket távozni. Kijelentette, hogy nem elsősorban a BAHIÁVAL van problémája, hanem azt sérelmezte, hogy a pincehelyiség nem a lakók használatában van.

Két további ügyfél elismerően nyilatkozott az egység működéséről, semmilyen zavaró körülményt nem észleltek. Több tanú elmondta, hogy lakásuk távolabb esik az egységtől; zenét, hangoskodást vagy egyéb zajt nem észleltek.

A ház közös képviselője elmondta, hogy a lakásokat - egy emelet magasságban - üzletsor és galéria választja el a vendéglátó egységtől. A tanú lakása esik legtávolabb a BAHIÁ-tól , ezért hozzá semmilyen zaj, zene, utcai hangoskodás nem hallatszik fel. Közölte még, hogy közös képviselői minőségében megkérdezte az egységhez - panaszoson kívül - legközelebb lakó lakót, aki azt a választ adta, hogy egyáltalán nem zavarja a BAHIA működése.

Az 1996. november 8-án végzett helyszíni ellenőrzés során a BAHIA előtti közterületen mozgást nem észleltek, az egységből halk beszélgetés hallatszott ki. Az üzletben mintegy 25-30 vendég tartózkodott beszélgetés, nevetgélés, halk zeneszó mellett.

Az első fokú hatóság az ellenőrzések tapasztalatai, az ügyféli nyilatkozatok és a tanúvallomások alapján megállapította, hogy a BAHIA működése nem veszélyezteti a környezetében lakók megszokott életvitelét és éjszakai nyugalmát.

A Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatal a Közigazgatási Iroda határozata ellen benyújtott fellebbezést elutasította, a 43674-29/1996. számú határozatot helybenhagyta.

A kapott tájékoztatás szerint panaszos a közigazgatási határozat felülvizsgálatát, majd kereseti kérelmét megváltoztatva birtokvédelmet kért az illetékes bíróságtól, mely 1998. július 1-én tárgyalást tartott.

A teázó 1997. szeptemberében megszűnt, helyén keleti eredetű ruhaneműket forgalmazó üzlet működik.

A vizsgálat megállapításai

Az államigazgatási eljárási törvény kimondja, hogy a tényállás tisztázása a közigazgatási szerv feladata és törvényi kötelessége, enélkül a közigazgatási szerv semmilyen döntést nem hozhat. Az államigazgatási eljárás törvényessége, szakszerűsége, eredményessége nagymértékben attól függ, hogy a tényállás tisztázását körültekintően folytatták-e le.

A tényállás tisztázása a konkrét egyedi ügy jogilag releváns tényeinek, körülményeinek a pontos megállapítását, feltárását jelenti.

A bizonyítási eljárás célja a döntés szempontjából jelentős tényeknek a megállapítása, vagyis a tényállás tisztázása. A bizonyítási eljárás azokat az eljárási jog által szabályozott cselekményeket foglalja magában, amelyeket a bizonyítás alanyai a bizonyítási eszközök alkalmazásával végeznek. A bizonyítási eljárás során a tények megállapítása, mint a tényállás tisztázásának eleme, a közigazgatási szerv kötelessége, de azok feltárása és bizonyítása a hatóság és az ügyfél együttes tevékenységét igényli.

A bizonyítási eszközök köre elvileg korlátlan. A szabad bizonyítási rendszer alapján bármilyen eszköz felhasználható a jogilag releváns tények bizonyítására. A leggyakoribb bizonyítási eszközöket az Áe. megnevezi és azokra vonatkozóan a következő önálló szakaszokban határozza meg a legfontosabb előírásokat. E szakasz (3) bekezdésében a "különösen" kifejezés utal arra, hogy az államigazgatási eljárásban más bizonyítási eszközök is felhasználhatók. A törvényben nevesített bizonyítási eszközök az ügyfél nyilatkozata, az irat, a tanúvallomás, a szemle és a szakértői vélemény.

Még egy fontos szabályt állapít meg a törvénynek ez a szakasza a bizonyítékok értékelésére is. Az előírás szerint a közigazgatási szerv a bizonyítékokat először egyenként, majd összességükben értékeli és ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.

A rendelkezésemre álló határozat tanulmányozása alapján megállapítható, hogy az első fokú közigazgatási szerv a határozathozatalhoz szükséges tényállás tisztázása érdekében alapos bizonyítási eljárást folytatott le. A Közigazgatási Iroda a határozatot az ügyfelek nyilatkozatainak, a tanúvallomásoknak és a helyszíni ellenőrzések tapasztalatainak figyelembe vételével hozta.

A közigazgatási eljárás érdemében, vagyis az üzletben gyakorolt tevékenység megtiltására irányuló kérelem tárgyában való döntés első fokon a jegyző, másodfokon a Közigazgatási Hivatal, a jogerős határozat felülvizsgálata pedig bíróság hatáskörébe tartozik.

Panaszos és a (megszűnt) teázót üzemeltető vállalkozó között bírósági eljárásra került sor, amely az Országgyűlési Biztos vizsgálati jogosultságát kizárja, ugyanis az 1993. évi LIX. törvény 29. § (1) bekezdésének f) pontja az állampolgári jogok országgyűlési biztosának nem teszi lehetővé, hogy jogerős, vagy folyamatban lévő bírósági ügyben vizsgálatot folytasson. Erre tekintettel az ügyben - hatáskör hiányában - további vizsgálatot folytatni nem tudok.

Budapest, 1999. január 18.

Dr. Polt Péter